Номер провадження: 33/813/721/21 
Номер справи місцевого суду: 947/6199/21
Головуючий у першій інстанції Іванчук В.М.
Доповідач Князюк О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2021 року                                                                         м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
Головуючого судді - Князюк О.В., 
за участю секретаря судового засідання – Дерезюк В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 подану через представника – адвоката Погорелова Ігоря Святославовича на постанову Київського районного суду м. Одеси від 01.04.2021 року в адміністративній справі відносно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (протокол серії ДПР18 № 083975 від 08.02.2021 року ), -

ВСТАНОВИВ
Постановою Київського районного суду м. Одеси від 01.04.2021 року, ОСОБА_1 звільнено від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, в силу малозначності, в порядку ст.22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, а провадження по справі – закрито.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 через представника – адвоката Погорелова І.С. подав апеляційну скаргу.
Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 01.04.2021 року, в обґрунтування якого зазначив, що копію оскаржуваної постанови суду першої інстанції представником апелянта було отримано тільки 26.04.2021 року. Зазначає, що така дата отримання спричинена тим, що представник ОСОБА_1 перебував на тривалому лікуванні в тому числі стаціонарному, внаслідок захворювання на Covid-19 та пов`язаних ускладнень стану здоров`я. Факт тимчасової непрацездатності представника підтверджується копіями листів непрацездатності (копії додає).
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, апелянт зазначає, що не зважаючи на фактичне звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності передбаченої ст. 124 КУпАП, апелянт вважає постанову Київського районного суду м. Одеси від 01.04.2021 року необґрунтованою, та такою, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Апелянт вказує, що в його діях відсутнє порушення Правил дорожнього руху, а відтак і подія та склад адміністративного правопорушення.
Зазначає, що незважаючи на надання розгорнутих письмових пояснень під час розгляду справи в суді першої інстанції, долучення матеріалів фото- та відеофіксації в друкованому та електронному вигляді, які демонструють наявність цілої низки факторів, що спричинили втрату зчеплення коліс автомобілю з дорожнім покриттям і подальше зіткнення, суд, без зазначення будь-якого мотивування чи обґрунтування зазначив що вбачає в діях водія, ОСОБА_1 , ознаки правопорушення ст. 124 КУпАП, тобто визнав його винним у порушенні вимог пдр. Такий необґрунтований висновок суперечить фактичним обставинам події, і підкріплює хибні висновки працівників патрульної поліції, які були викликані ОСОБА_1 з метою зафіксувати факт пошкодження автомобілю внаслідок неналежного стану покриття проїзду.
Під час складання протоколу ДПР 18 № 083975 працівником поліції було безпідставно зазначено про те, що ОСОБА_1 , будучи за кермом автомобілю Hyndai Tucson д.н. НОМЕР_1 не врахував дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості руху та не впорався з керування транспортним засобом, внаслідок чого він нібито порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху.
Проте зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 083975 причини виникнення ДТП (порушення ПДР) вказані всупереч фактичним обставинам та некоректні, оскільки: швидкісного режиму, п. 12.1 в`їзд до підземного паркінгу завдяки системі автоматичних ролетних воріт, що в звичайному стані завжди зачинені спрацьовують лише на наближення автомобілю на певну невелику відстань, фактично обмежує швидкість в`їзду до нього до мінімально можливої:
-представники поліції не були присутніми безпосередньо під час події і не досліджували відеозаписи камер спостереження (у разі їх існування взагалі) чи запис відео реєстратора (за фактом його відсутності), відтак на підставі власних припущень зробили висновок що втрата керування була наслідком саме перевищення швидкості, а не збігом непередбачуваних і невідворотних обставин;
ОСОБА_1 , маючий достатній стаж керування авто та обізнаний із умовами в`їзду до відповідного підземного паркінгу, належно оцінював дорожню обстановку зробив все від нього залежне для зменшення ризику керування автомобілем у несприятливу погоду, проте наявність зазначених нижче факторів повністю позбавила його можливості своїми односторонніми діями запобігти настанню події:
-автомобіль знаходився в повістю технічно справному стані, з повністю справною гальмівною системою, і був підготовлений до пересування в умовах зимової погоди, на колесах автомобіля заздалегідь встановлено зимові покришки Hankook Winter I'CEPT EVO2, що підтверджено доданими до пояснень роздруківками фотографій: внаслідок ухилу поверхні в`їзду, суцільного шару необробленої ожеледиці, навіть незважаючи на обережний рух із мінімальною швидкістю - автомобіль повністю втратив зчеплення коліс авто з дорожнім покриттям і спроби ОСОБА_1 гальмуванням чи керуванням зупинити рух автомобілю юзом були повністю марними;
-не була проведена взагалі будь-яка протиожеледна обробка в`їзду до паркінгу відповідальними особами всупереч договірним обов`язкам обслуговуючої компанії житлового комплексу.
За переконанням апелянта та його захисника, у ситуації, що сталася, у жодної особи за кермом автомобілю в той момент не було б можливості уникнути ковзання автомобілю юзом, оскільки збіг факторів — суцільність шару ожеледиці, відсутність посипки реагентами або піском, непомітність ожеледиці на тлі сірої цементної бруківки, значний кут ухилу, маса автомобілю - виключав будь-яку можливість запобігти зриву авто у неконтрольоване ковзання (юз) навіть на мінімальній швидкості руху.
Таким чином, в діях ОСОБА_1 не вбачається наявності необхідних елементів складу адміністративного правопорушення, оскільки ним не було допущено умисних або необережних дій, що мали б на меті порушення правил дорожнього руху. 
Дії ОСОБА_1 пов`язані із заїздом до належного йому паркувального місця також не містять суспільної небезпеки, бо відбувались з додержанням вимог ПДР, без участі ушних осіб або учасників дорожнього руху не створювали ризиків для останніх. Збіг обставин, що відбулися, характеризується непередбачуваністю і не могли бути одночасно передбачені в усіх особливостях.
З огляду на це, апелянт вважає, що склад і подія адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП в діях ОСОБА_1 відсутня, обставини ДТП вичерпно описані в письмових поясненнях ОСОБА_1 , наданих суду 1-ї інстанції, а висновки Київського районного суду м. Одеси в цій частині є необґрунтованими та помилковими.
Також, апелянт звертає увагу суду на те, що протокол серії ДПР18 №083975 від 08.02.2021 року складено із зазначенням порушення п. 12.1. Правил дорожнього руху (надалі - ПДР). Так, у відповідності до вищезазначеного пункту ПДР, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу.
Водночас, постановою Київського районного суду м. Одеси від 01.04.2021 р. встановлено, що своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. п. 13.1., а саме: водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Порушення вимог п. 13.1 ПДР не тільки не вбачається з обставин справи, але і не інкримінується ОСОБА_1  в протоколі працівниками поліції, отже такий висновок суду 1-ї інстанції є помилковим.
В зв`язку із цим апелянт не впевнений, що суд при розгляді справи досліджував правомірність
складання протоколу за нібито порушення п. 12.1 ПДР і пов`язану із цим аргументацію апелянта, що має вирішальне значення для правильності вирішення справи.
В судове засідання 09.06.2021 року з`явився представник ОСОБА_1 – адвокат Погорелов І.С. апеляційну скаргу підтримав, просив суд задовольнити її в повному обсязі.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження
Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови суду в той же строк вручається або висилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Відповідно до приписів ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Як вбачається з матеріалів справи, апелянтом було подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Суд приходить до висновку, що причина пропуску строку ОСОБА_1 , на апеляційне оскарження, є обґрунтованою, тому строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 01.04.2021 року підлягає поновленню.

Перевірка доводів апеляційної скарги. Позиція апеляційного суду
За положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП України, завданнями у справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП встановлено що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ДПР 18 № 083975 - 08.02.2021 року о 08:00 год., в м. Одеса по вул. Жаботинського, біля будинку № 56-А, водій ОСОБА_1 (далі – особа, що притягується до адміністративної відповідальності), керуючи автомобілем марки «HYUNDAI», номерний знак НОМЕР_2 , при заїзді в паркінг, не врахував слизької дороги та дорожньої обстановки, в результаті чого допустив зіткнення, не впорався з керуванням, в результаті чого скоїв наїзд на стіну.
Апеляційний суд приймає до уваги надані пояснення ОСОБА_1 наявні в матеріалах справи відповідно до змісту яких, він зазначає, що опис дорожньо-транспортної пригоди, за наслідками якої складено протокол ДПР18 №083975 і схему до нього, некоректно описує механізм і причину її виникнення. В протоколі зазначено, що водій ОСОБА_1 автомобілем Hyndai Tucson д.н. НОМЕР_1 при заїзді в паркінг по вул. вул. Жаботинського, 56 А на слизькій дорозі не врахував дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості руху та не впорався з керування транспортним засобом. Разом із тим, зазначене в протоколі формулювання лише частково відповідає дійсності, а саме — лише неналежний стан в`їзду до підземного паркінгу і відсутність протиожеледної обробки його обслуговуючою компанією стало причиною пошкодження належного мені вищезазначеного транспортного засобу.
З пояснень ОСОБА_1 та наданого ним відозапису вбачається, що паркінг житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 , тобто за місцем мого проживання ОСОБА_1 має роздільний в`їзд та виїзд, що мають значний перепад у висоті із рівнем дороги і утворюють відповідно значний ухил (для в`їзду) та підйом (для виїзду). І в`їзд і виїзд в певній мірі захищені від опадів дахом (покрівлею) та обладнані автоматичними ролетними воротами. Як пояснює апелянт до настання ДТП із участю автомобілю близько 7 години ранку 08.02.2021 року виїхав водій ОСОБА_1 у справах із підземного паркінгу житлового комплексу, при цьому виїзд був досить ретельно оброблений піском або піщаною сумішшю, тому жодних складнощів із виїздом у нього не виникло і він був достатньо впевнений що персонал обслуговуючої компанії вже розпочав реагування на небезпечні погодні умови і протиожеледну обробку, як це передбачено договірними відносинами із співвласниками будинку.
Повертаючись через годину, близько 8-ї ранку, водій ОСОБА_1 заїхав на територію житлового будинку через пост охорони, при цьому жодного повідомлення або попередження з боку персоналу обслуговуючої компанії про можливу небезпеку або не проведення обробки піском в`їзду до паркінгу не відбувалось. Прямуючи до в`їзду до паркінгу, ОСОБА_1 помітив на межі початку в`їзду сліди посипки піщаною сумішшю. Оскільки паркінг обладнано автоматичними ролетними воротами, яким потрібний певний час для відкриття, і які спрацьовують на наближення автівки на досить невелику відстань, ОСОБА_1 зазначив, що зменшив швидкість до мінімально можливої і розпочав в`їзд на схил до паркінгу. В цей момент, коли автівка вже була на схилі, ОСОБА_1 вказує, що почав обережно пригальмовувати, очікуючи повного відкриття ролетних воріт, проте повною несподіванкою для нього виявилось те, що вся подальша поверхня ухилу (з`їзду) до воріт покрита тонким суцільним шаром криги (ожеледиці), який не тільки не був оброблений піском, піщаною сумішшю або будь-яким іншим протиожеледним реагентом, але і був фактично непомітним на тлі покриття в`їзду. Незважаючи на його обережність під час в`їзду і спроби гальмування, автомобіль повністю втратив зчеплення із дорожнім покриттям і під своєю власною масою просто просковзнув “юзом” до самого низу в`їзду, де і зупинився лише внаслідок зіткнення з боковою частиною воріт. Незважаючи на майже повну непомітність, шар ожеледиці на ухилі був настільки слизьким, що не надавав можливості встояти на місці навіть дорослій людині, не кажучи вже про транспортний засіб із паспортною масою близько 1,7 тон.
Вищевказані обставини, знайшли відображення за результатами перегляду справи.
Наявність необробленої ожеледиці в місці ДТП підтверджується описом проїжджої частини та її недоліків у схемі ДТП, складеної працівниками патрульної поліції, та додатково на підтвердження даного факту до цих пояснень додаються матеріали фото та відео фіксації.
Автомобіль знаходився в повістю справному стані, підготовлений до пересування в умовах зимової погоди, на колесах автомобіля заздалегідь встановлено зимову гуму Hankook Winter I*CEPT EVO2.
Зазначені в ДПР18 №083975 причини виникнення ДТП складені всупереч фактичним обставинам та вказані некоректно, оскільки: -в`їзд до підземного паркінгу завдяки системі автоматичних ролетних воріт, що в звичайному стані завжди зачинені і спрацьовують лише на наближення автомобілю на певну невелику відстань, фактично обмежує швидкість в`їзду до нього до мінімально можливої.
З огляду на зазначене, апеляційний суд не вбачає в діях водія ОСОБА_1 порушення інкримінованого йому порушення п. 12.1 Правил дорожнього руху, оскільки швидкість автомобіля була обмежена при в`їзді системою автоматичних ролетних воріт, та зазначені обставини про її перевищення не підтверджується будь-якими іншими доказами.
Так, вина особи, що притягується до адміністративної відповідальності не підтверджуються зібраними в порядку ст.251 КУпАП доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, яким зафіксоване місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення, схемою з місця події, згідно якої встановлено місце ДТП та напрямок руху транспортних засобів та сукупністю досліджених матеріалів, доданих до вказаного протоколу.
Відповідно, при винесенні протоколу, ОСОБА_1 не було інкриміновано порушення вимог Правил дорожнього руху, передбаченого п.13.1, а саме: водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться і стану транспортного засобу повинен дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу, про порушення якого зазначено в постанові Київського районного суду м. Одеси від 01.04.2021 року.
Також. судом першої інстанції не було враховано наявність цілої низки факторів, що спричинили втрату зчеплення коліс автомобілю з дорожнім покриттям і подальше зіткнення. Як вбачається з роздрукованих фотографій та наданого суду ОСОБА_1 відеозапису: внаслідок ухилу поверхні в`їзду до паркінгу, суцільного шару необробленої ожеледиці, незважаючи на обережний рух із мінімальною швидкістю - автомобіль повністю втратив зчеплення коліс авто з дорожнім покриттям
Таким чином, суд першої інстанції не звернув на це увагу, у зв`язку з чим неправильно застосував норми матеріального права.
Під час ухвалення судового рішення суд не може виходити за межі пред`явленого обвинувачення, відтак, керується даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення. Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленим законом.
Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
У своїх рішеннях у справах "Малофеєва проти Росії" (Malofeyeva v. Russia, рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та "Карелін проти Росії (Karelin v. Russia заява №926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Такий комплекс передбачає чотири елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.
Апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції не повністю з`ясовано усі фактичні обставини справи , не досліджено і не надано належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам та обставинам. Суд першої інстанції підійшов формально до вивчення обставин справи, що спричинило ухвалення необґрунтованої постанови.
Орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає, у тому числі, рішення про скасування постанови і закриття справи (ст. 293 КУпАП).
Приймаючи до уваги, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи слід тлумачити на її користь, викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відповідає дійсності, суд не має права самостійно редагувати її та під час ухвалення судового рішення не може виходити за межі пред`явленого обвинувачення, відтак керується даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, а так само не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист, тобто не доведено складу адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, провадження в адміністративній справі ОСОБА_1 підлягає закриттю з підстав п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права - однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄКПЛ , при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
З огляду на зазначене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції – скасуванню.
У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.
Апеляційний суд, дослідивши докази наявні в матеріалах справи, дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений статтею 124 КУпАП, та ним не було порушено п. 12.1 Правил дорожнього руху. 
З огляду на зазначене, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 статті 247 КУпАП.
Керуючись ст. ст. 22, 33, 252, 247, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 01.04.2021 року – задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 01.04.2021 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 01.04.2021 року – задовольнити. 
Постанову Київського районного суду м. Одеси від 01.04.2021 року – скасувати.
Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП – закрити на підставі п. 1 ч. 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                О.В. Князюк