П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

08 червня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 400/4952/20	
Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н. В.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді –	Кравченка К.В.,	
судді –	Джабурія О.В.,	
судді –	Вербицької Н.В.,	

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року по справі за позовом ГУ ДПС у Миколаївській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В:
В листопаді 2020 року Головне управління ДПС у Миколаївській області (надалі – позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (надалі – відповідач), в якому просило стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави податковий борг в сумі 234381,17 грн..
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що за відповідачем рахується податковий борг з податку на доходи фізичних осіб у сумі 217489,10 грн., військового збору в сумі 16382,07 грн. та штрафних санкцій у сумі 510,00 грн., визначений у податкових повідомленнях рішеннях.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.02.2021 року позов задоволено.
Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 11.07.2019 року позивачем прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:
№00054881305, яким відповідачу збільшено суму податкового зобов`язання з військового збору на 9000,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 2250,00 грн. (а.с.4-5);
№00054901305, яким до відповідача застосовано штрафні (фінансові) санкції з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 170,00 грн. за неподання декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік (а.с.7-8);
№00054891305, яким відповідачу збільшено суму податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 119391,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 29847,75 грн. (а.с.9-10);
№00054911305, яким до відповідача застосовано штрафні (фінансові) санкції за відсутність (ненадання) первинних документів за 2015 рік у розмірі 510,00 грн. (а.с.12-13).
Зазначені податкові повідомлення-рішення надсилалися на зареєстровану адресу відповідача, але повернулися без вручення адресату (а.с.14-15).
Крім того, позивачем нарахована пеня в загальній сумі 73212,42 грн. (а.с.6,11), що підтверджується розрахунком пені, обчисленої на виявлені органом ДПС суми занижень податкових зобов`язань, розрахунком податкової заборгованості, та відомостями наявними в матеріалах справи інтегрованої картки платника податків (ІКП).
Таким чином, згідно розрахунку позивача та доданих доказів податковий борг відповідача станом на 28.08.2019 року складає 234381,17 грн. (а.с.3), з яких: за основні платежі: 128391,00 грн., штрафні (фінансові) санкції 32777,75 грн., пеня 73212,42 грн..
Доказів щодо оскарження наведених податкових повідомлень - рішень, а так само сплати нарахованих грошових зобов`язань за цими ППР відповідачем не надано.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку з несплатою відповідачем узгодженої суми грошового зобов`язання ГУ ДПС направило на адресу ОСОБА_1 податкову вимогу форми «Ф» від 29.08.2019 року №201679-50 на суму 234381,17 грн. (а.с.16 зворотній бік). Проте конверт з направленою податковою вимогою було повернуто у зв`язку з закінченням встановленого строку зберігання. Відповідач не надав доказів оскарження рішень суб`єкта владних повноважень в адміністративному чи судовому порядку, а відтак грошові зобов`язання, заявлені позивачем до стягнення, виникли на підставі чинних рішень суб`єкта владних повноважень та відповідно підлягають стягненню з відповідача.
Колегія суддів при вирішенні даного спору виходить з наступного.
Відповідно до ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. 
За правилами пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України (надалі - ПК України) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно п.36.1 ст.36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Згідно наявної у матеріалах справи інтегрованої картки платника податків та довідки - розрахунку про суму податкового боргу станом на 29.08.2019 року у відповідача наявний непогашений податковий борг у загальній сумі 234381,17 грн..
Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
У разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
Згідно п.95.1 ст.95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Отже, факт узгодження грошового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк. Невиконання обов`язку зі сплати узгодженого зобов`язання призводить до набуття таким статусу податкового боргу, процедура стягнення якого визначається законом.
Як вбачається з матеріалів справи, спірна сума грошового зобов`язання вважається узгодженою та не оскаржується сторонами.
Згідно зі ст.126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у розмірах, визначених цим законом.
Враховуючи вищенаведене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що враховуючи те, що сума заборгованості є узгодженою у загальному розмірі 234381,17 грн., то така заборгованість підлягає стягненню з відповідача.
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що в поданій апеляційній скарзі відповідач фактично просить суд апеляційної інстанції надати оцінку правомірності податковим повідомленням - рішенням, не сплата грошових зобов`язань за якими, стала підставою для звернення із заявленим позовом про стягнення податкового боргу.
Проте, наведені обставини не є предметом судового розгляду у даній справі, оскільки оцінка податкових правопорушень, встановлених за результатами податкової перевірки відповідача, на підставі якої контролюючим органом прийняті акти індивідуальної дії, має здійснюватися судом у провадженні за позовом платника податків про оскарження податкових повідомлень-рішень. В свою чергу, не оскарження актів індивідуальної дії в досудовому або судовому порядках платником податків вказує на погодження останнього з визначеними йому сумами грошових зобов`язань.
Таким чином, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, як такі, що не спростовують висновків суду першої інстанції та фактично не стосуються предмету доказування у даній справі.
Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. 
За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд, –

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий суддя 	 	Кравченко К.В.	
Судді	    	Джабурія О.В.    Вербицька Н. В.