УХВАЛА

24 травня 2021 року 
м. Київ
справа № 420/10332/20
адміністративне провадження № К/9901/16359/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Мельник-Томенко Ж.М., 
суддів Загороднюка А.Г., Мартинюк Н.М.,
перевіривши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2021 року
у справі №420/10332/20 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення індексації грошового забезпечення, зобов`язання здійснити виплату середнього заробітку,
УСТАНОВИВ:
У жовтні 2020 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, у якій просила: 
-          визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо виплати не в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 17 червня 2017 року року по 29 серпня 2018 року; 
-          зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 17 червня 2017 року по 29 серпня 2018 року, вважаючи базовий місяць січень 2008 року; 
-          стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 17 червня 2017 року по 29 серпня 2018 року в сумі 56658 грн 14 коп.; 
-          зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити виплату середнього заробітку позивачу за весь час затримки виплат належних сум по день фактичного розрахунку.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року адміністративний позов задоволено частково: 
-          визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо виплати не в повному розмірі індексації грошового забезпечення позивача за період з 17 червня 2017 року по 29 серпня 2018 року;
-          зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 17 червня 2017 року по 29 серпня 2018 року. 
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2021 року рішення суду першої інстанції скасовано, прийнято нове, яким позовні вимоги задоволено частково:
-          визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 17 червня 2017 року по 28 лютого 2018 року.
-          зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення в період з 17 червня 2017 року по 28 лютого 2018 року.
-          стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із такими судовими рішеннями відповідачем 05 травня 2021 року подано касаційну скаргу.
За правилами частини 1 статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Перевіривши зміст оскаржуваних судових рішень, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції виходить з наступного.
Пункт 8 частини 2 статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують приписи статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.
Згідно з частиною 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пунктом 2 частини 5 цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
За змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Предметом розгляду цієї справи є: визнання протиправними дій щодо неправильного нарахування і виплати не в повному обсязі індексації грошового забезпечення; стягнення індексації грошового забезпечення та середнього заробітку за час затримки розрахунку.
Виключень щодо посади або звання позивача у цій справі відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України у системному зв`язку з положеннями статті 51-3 Закону України «Про запобігання корупції» не встановлено.
Відкриваючи провадження у даній справі, суд першої інстанції, виходячи з наведених положень норм КАС України, відніс таку справу до категорії справ незначної складності та розглянув дану справу за правилами спрощеного позовного провадження.
Таким чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм або ж становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.
Викладене також не дає підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України, а спір у цій справі не відноситься до категорії спорів, передбачених частиною 4 статті 257 згаданого Кодексу.
За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 328, КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2021 року у справі №420/10332/20.
Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................
Ж.М. Мельник-Томенко
А.Г. Загороднюк
Н.М. Мартинюк
Судді Верховного Суду