СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" травня 2021 р.                                                                           Справа № 917/153/21  
Колегія суддів у складі: 
головуючий суддя Пуль О.А., суддя Білоусова Я.О. , суддя  Тарасова І.В.; 
за участі секретаря судового засідання Крупи О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Полтаватепло” (вх.№1173П/2) на ухвалу господарського суду Полтавської області від 08.04.2021 у справі №917/153/21 (ухвалу винесено суддею Пушком І.І. у приміщенні господарського суду Полтавської області) за результатами розгляду заяви Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства “Полтаватеплоенерго” про забезпечення позову,
за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства “Полтаватеплоенерго” м.Полтава,
до Товариства з обмеженою відповідальністю “Полтаватепло”, м.Полтава, 
про стягнення 3855931,04 грн,- 
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою господарського суду Полтавської області від 08.04.2021 у справі №917/153/21 поновлено відповідачу строк для подання доказів, доданих до заяви від 08.04.2021 (вх.№3815 від 08.04.2021). Заяву Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства “Полтаватеплоенерго” №29-01/659 від 02.04.2021 (вх.№3682 від 05.04.2021) про забезпечення позову задоволено. Вжито заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю “Полтаватепло” у розмірі 3851824,72 грн і знаходяться у банківських установах та обліковуються на банківських рахунках, які будуть виявлені державним або приватним виконавцем у процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, місцевий господарський суд мотивував її тим, що предметом позову у даній справі є стягнення заборгованості за теплову енергію, у тому числі, яка передана позивачем відповідачу для потреб населення та бюджетних установ, доказів, які б свідчили про те, що за період з січня по квітень 2021 року населення та бюджетні установи взагалі не здійснювали будь-яких (часткових) розрахунків за спожиту теплову енергію, відповідачем не надано. Відсутність з боку відповідача будь-яких (хоча б часткових) платежів на користь позивача за умови отримання таких платежів відповідачем від населення та бюджетних установ протягом трьох місяців з моменту поставки теплової енергії свідчить про недобросовісність відповідача та умисне ухилення від виконання зобов`язань, передбачених договором. Господарський суд дійшов висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення у разі задоволення позовних вимог, оскільки за час розгляду справи в суді відповідач не здійснив погашення заборгованості навіть частково, строк виникнення зобов`язання перевищує три місяці, сума позову є досить значною для позивача, що ставить під загрозу виконання позивачем прийнятих на себе зобов`язань за договорами з постачання природного газу перед АТ НАК «Нафтогаз України» та, у свою чергу, виконання зобов`язань з постачання теплової енергії у вигляді гарячої води та централізованого постачання гарячої води споживачам. Ураховуючи викладене, суд задовольнив заяву позивача про забезпечення позову.
Відповідач з ухвалою не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм чинного законодавства, просить ухвалу про забезпечення позову господарського суду Полтавської області від 08.04.2021 у справі №917/153/21 скасувати. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначає, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт стверджує, що позивач у заяві про забезпечення позову не наводить відповідного обґрунтування ухилення відповідача від виконання судового рішення, посилання позивача на ту обставину, що станом на дату подання заяви до суду заборгованість не погашена, стягнення якої є предметом даного позову, не свідчить про ухилення відповідної особи від виконання судового рішення. У заяві позивач не подав пропозицій щодо зустрічного забезпечення, при цьому зазначивши, що забезпечення позову не спричинить відповідачу будь-яких збитків. Судом першої інстанції не взято до уваги докази, які свідчать про те, що несплата боргу відповідачем перед позивачем обумовлена заборгованістю населення перед ТОВ «Полтаватепло», а не недобросовісною поведінкою відповідача та його умисним невиконанням узятих на себе зобов`язань. Також судом першої інстанції не ураховано той факт, що у відповідача існує заборгованість перед позивачем лише за один місяць, а за інші місяці заборгованість відсутня, крім того, у січні 2021 року був здійснений авансовий платіж у розмірі 1000000,00 грн, що не може свідчити про систематичність невиконання своїх зобов`язань відповідачем. Нездійснення оплати за один місяць може лише свідчити про порушення відповідачем своїх зобов`язань за договором, а не про вчинення ним фактичних дій, спрямованих на істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду у майбутньому, у разі його задоволення. Накладення арешту на грошові кошти відповідача потягне за собою невиконання зобов`язань перед постачальником газу - Полтавагаз, що призведе до обмеження або припинення постачання природнього газу. Крім того, господарський суд не урахував, що у відповідача існує лише один рахунок, блокування якого позбавить можливості відповідача здійснювати розрахунки за іншими зобов`язаннями, у тому числі і перед самим позивачем, але за іншим договором, проводити ремонт тепломереж мікрорайону та сплату заробітної плати працівникам ТОВ «Полтаватепло».  
22.04.2021 від відповідача до суду надійшли доповнення (вх.№4775) до апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Полтавської області від 08.04.2021 про забезпечення позову у справі №917/153/21, в яких наводить правові висновки Великої Палати Верховного Суду щодо підстав застосування заходів забезпечення позову та зазначає, що судом першої інстанції не ураховано, що вжиття заходів забезпечення позову призводить до істотних негативних наслідків, а саме, порушення прав та охоронюваних законом інтересів відповідача на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Також відповідач надав попередній розрахунок судових витрат.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.04.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “Полтаватепло” на ухвалу господарського суду Полтавської області 08.04.2021 у справі №917/153/21. Повідомлено учасників справи про призначення розгляду апеляційної скарги на 17.05.2021. Встановлено учасникам справи п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання учасникам справи. Встановлено учасникам справи строк до 11.05.2021 для подання письмових заяв, клопотань тощо. Витребувано у учасників справи оригінали документів для огляду у судовому засіданні, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення і мають значення для справи; витяги з Єдиного держреєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на день розгляду апеляційної скарги.
05.05.2021 від позивача до суду надійшов відзив (вх.№5105) на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що відповідач не спростував підстави для накладення арешту на грошові кошти на відкритих банківських рахунках у межах оспорюваної суми та не зазначив, яким чином накладення арешту порушує його права, про наявність на рахунках достатньої кількості грошових коштів, про наявність іншого майна, що в сукупності свідчитимуть про можливість реального та фактичного виконання судового рішення. Вважає застосований господарським судом захід забезпечення позову обґрунтованим, адекватним, таким, що відповідає предмету спору та спрямований на запобігання виникненню можливих перешкод для виконання рішення суду. Також позивач зазначає, що у суді першої інстанції відповідач надав клопотання разом з додатками та поясненнями по суті лише під час розгляду справи по суті, і підприємство не мало можливості надати додаткові докази, тож, посилаючись на ст.101, 276 Господарського процесуального кодексу України, просить суд долучити до матеріалів справи додаткові докази, зокрема, інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, проект рішення Полтавської міської ради від 13.04.2021, довідку про стан заборгованості споживачів, копію звіту про фінансові результати 2020 року, копію податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2020 рік, довідку про дебіторську заборгованість, що перебуває на примусовому виконанні в органах державної виконавчої влади. Докази надіслання на адресу відповідача відзиву на апеляційну скаргу та зазначених документів містяться в матеріалах оскарження.
17.05.2021 від позивача до суду надійшло клопотання (вх.№5609), в якому, посилаючись на ст.119 Господарського процесуального кодексу України, просить продовжити строк для подання доказів до матеріалів справи та долучити до матеріалів справи №917/153/21, окрім поданих до відзиву на апеляційну скаргу, додаткові докази, а саме: копію запиту №29-17/3190 від 30.04.2021, копію відповіді Київського ВДВС у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) №32297 від 13.05.2021 з додатком – інформація АТКБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.7-210422/5131 від 23.04.2021, копію гарантійного листа. 
У судовому засіданні 17.05.2021 представник позивача підтримала заявлені клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів.
Представник відповідача проти долучення до матеріалів справи додаткових доказів заперечував з тих підстав, що про наявність нових доказів відповідач не обізнаний, а заявником не наведено виключних обставин неможливості подання цих доказів до суду першої інстанції. 
Частинами   2, 3, 4 статті 80 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (пункт 8 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до частини 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Строк, встановлений ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.04.2021, для подання учасниками справи письмових заяв, клопотань сплив 11.05.2021.
Відповідно до частин 1, 2, 3 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Колегія суддів, розглянувши заявлені позивачем у відзиві на апеляційну скаргу від 05.05.2021 та клопотанні від 17.05.2021 про долучення до матеріалів справи нових доказів, дійшла висновку про відмову у їх задоволенні, оскільки заявником не наведено та не доведено жодними доказами на виконання приписів ст.269 Господарського процесуального кодексу України виключних обставин щодо неможливості подання доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
У судовому засіданні 17.05.2021 представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, просив суд її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції вважає незаконною та просить її скасувати. 
Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, вважає її безпідставною та необґрунтованою, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, з`ясувавши обставини справи та, перевіривши їх доказами у межах, встановлених   статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів встановила таке.
08.02.2021 до господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства “Полтаватеплоенерго” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Полтаватепло” про стягнення 3855931,04 грн заборгованості за договором купівлі-продажу теплової енергії №1Т від 26.10.2020, з яких: 3810490,60 основний борг, 36369,32 грн пеня, 9071,12 грн 3% річних. 
Підставою звернення з даним позовом позивач зазначає часткову оплату ТОВ «Полтаватепло» за укладеним між сторонами договором купівлі-продажу теплової енергії від 26.10.2020, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 3810490,60 грн.
Ухвалою господарського суду Полтавської області від 09.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 04.03.2021. 
05.04.2021 від позивача до суду першої інстанції надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю “Полтаватепло” (вул.Новозіньківська, 5Б-К, м.Полтава, 36014, код ЄДРПОУ 43737691) у розмірі 3855931,04 грн і знаходяться у банківських установах та обліковуються на банківських рахунках, які будуть виявлені державним або приватним виконавцем у процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову.
Заява про забезпечення позову обґрунтована неналежним та умисним невиконанням відповідачем зобов`язань за договором у частині оплати за теплову енергію, отриману від позивача у грудні 2020, а також тією обставиною, що сума майбутнього позову є досить значною для заявника, що ставить під загрозу виконання позивачем прийнятих на себе зобов`язань за договорами постачання природного газу перед НАК «Нафтогаз України», у свою чергу ТОВ «Полтаватепло» уникає виконання свого зобов`язання, тобто діє недобросовісно. Крім того, заява мотивована порушенням відповідачем вимог чинного законодавства України у частині не відкриття поточного рахунку із спеціальним режимом використання, та не повідомлення позивача про зміну банківських реквізитів. Також зазначає, що Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства “Полтаватеплоенерго” є збитковим.
До заяви про забезпечення позову заявником надано копію оголошення щодо повідомлення мешканців мікрорайону про зміну реквізитів ТОВ «Теплаватепло» з 20.02.2021. 
08.04.2021 відповідач звернувся до господарського суду Полтавської області із заявою (вх.№3815) про долучення доказів до матеріалів справи, в якій просив суд поновити строк на подання доказів до справи та долучити до справи платіжне доручення №25 від 13.01.2021, довідки №0029/21 та №0032/21 від 06.04.2021 про стан заборгованості населення перед ТОВ «Полтаватепло». У заяві відповідач також зазначив, що не погоджується з твердженням позивача (у заяві про забезпечення позову), що відповідач уникає свого зобов`язання по сплаті боргу та діє недобросовісно, оскільки несплата боргу відповідачем обумовлена заборгованістю населення перед ТОВ «Полтаватепло» (що підтверджується наданими довідками, які відповідач просив суд долучити до матеріалів справи), а не недобросовісною поведінкою відповідача та його умисним невиконанням взятих на себе зобов`язань.   
Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України   встановлено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених   ст.137 цього Кодексу   заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Статтею 137 Господарського процесуального кодексу України   визначено заходи забезпечення позову, до яких належить і накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.
При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.
У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення через, зокрема, зникнення, зменшення за кількістю або погіршення за якістю майна (грошових коштів) тощо на момент виконання рішення.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
З огляду на зазначені норми чинного законодавства та матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява позивача про вжиття заходів до забезпечення позову та мотивація, викладена у ній, не відповідають наведеним вимогам, оскільки заявник мав обґрунтувати причини звернення з заявою про забезпечення позову, в тому числі з посиланням на відповідні обставини та належні докази, які свідчать, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених (оспорюваних) прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду. 
З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.
Натомість до заяви   про забезпечення позову   позивачем не надано належних та допустимих доказів у розумінні ст.76,   77 Господарського процесуального кодексу України, із якими діюче законодавство пов`язує доцільність застосування заходів про забезпечення позову, та які б свідчили про неможливість або істотне ускладнення виконання рішення господарського суду у разі невжиття таких заходів.
Посилання позивача на ту обставину, що станом на дату звернення з позовом до суду про стягнення заборгованості за грудень 2020 року, ця заборгованість не погашена, не свідчить про ухилення позивача від виконання судового рішення, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог, у тому числі заборгованості за спірним договором, є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті, не досліджується, і не вирішується судом під час розгляду заяви про забезпечення позову.
Щодо твердження позивача про наявність у нього заборгованості перед АТ НАК «Нафтогаз України» та понесення збитків у вигляді штрафних і фінансових санкцій за порушення умов договору у частині оплати за спожитий природний газ, зокрема, і через заборгованість відповідача, колегія суддів зазначає, що збитковість позивача (дану обставину позивач вважає загальновідомою, однак не посилається на це у своїй заяві та не підтверджує жодними доказами), не є тією обставиною, яка б могла свідчити про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання або слугувати підставою для висновку про неможливість чи істотне ускладнення в майбутньому виконання судового рішення.
Доводи позивача про те, що існує загроза, що споживачі заявника у період складної епідемічної ситуації у країні, серед яких є і заклади з охорони здоров`я, заклади дошкільної освіти та населення, з незалежних від них обставин залишаться без постачання гарячої води, а заявник не матиме можливості виконувати узяті на себе зобов`язання з постачання теплової енергії у вигляді гарячої води і централізованого постачання гарячої води, внаслідок чого понесе збитки, порушить забезпечення комфортного життя громадян та поставе їх здоров`я та життя під загрозу, також не підтверджені належними та допустимими доказами.
Крім того, твердження позивача щодо значної суми заявлених позовних вимог до відповідача само по собі не може свідчити про наявність правових підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти.
Колегія суддів зазначає, що відсутність у заяві про забезпечення позову пропозицій щодо зустрічного забезпечення, що, на думку апелянта, є порушенням ст.139, 141 Господарського процесуального кодексу України, не впливає на вирішення судом питання щодо його застосування. До того ж, положення чинного процесуального закону не встановлюють обов`язку суду у будь-якому випадку при задоволенні заяви про забезпечення позову застосувати інститут зустрічного забезпечення.
Згідно з частиною 1   ст.141 Господарського процесуального кодексу України передбачено право суду, а не обов`язок вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення), а тому розгляд судом заяви про забезпечення позову, яка не містить пропозиції щодо зустрічного позову, не є порушенням норм ст.139,   140 Господарського процесуального кодексу України. 
Така правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.02.2019 у справі №924/789/18, від 18.06.2019 у справі №904/661/19, від 11.06.2019 у справі №916/2933/18,   від 14.08.2019 у справі №910/3802/18, від 10.10.2019 у справі №916/1572/19 та урахована колегією суддів при прийнятті даної постанови.
У вирішенні питання   про забезпечення позову   шляхом   накладення арешту на грошові кошти   чи майно відповідача, суд повинен дотриматися розумного балансу між необхідністю забезпечити можливе майбутнє виконання судового рішення та неприпустимістю блокування господарської діяльності відповідача.
Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового рішення.
Проте, стверджуючи про необхідність застосування заходів забезпечення позову, заявником не надано жодних доказів на підтвердження того, що відповідач вчиняє дії, які ускладнюють або призведуть до неможливості виконання судового рішення і порушення прав заявника як позивача, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.
Ураховуючи зазначене, колегія суддів вважає помилковим висновок господарського суду про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення у разі задоволення позовних вимог.
Крім того, господарським судом безпідставно зазначено, що відсутність з боку відповідача будь-яких (часткових) розрахунків за спожиту теплову енергію за спірним договором, є підставою для забезпечення позову, оскільки позов був заявлений саме через неповну оплату відповідачем за укладеним між позивачем та відповідачем договором.
Отже, доводи заявника ґрунтуються виключно на його сумнівах щодо можливої недобросовісної поведінки відповідача та не доведені доказами на підтвердження реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду з боку відповідача у разі задоволення позовних вимог, відтак заявником не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може будь-яким чином ускладнити чи унеможливити захист його прав чи законних інтересів.
За приписами ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.
Оцінивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, ураховуючи встановлені обставини справи, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що зазначені заявником обставини самі по собі та в сукупності жодним чином не обґрунтовують його припущення про наявність ризику вчинення дій ТОВ "Полтаватепло" задля уникнення примусового стягнення заборгованості та порушуватиме збалансованість інтересів сторін справи, що не створює підстав для вжиття заходів забезпечення позову.
Відповідно до пункту 3 частини 2   ст.129 Конституції України   та частини 1   ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Згідно зі ст.277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
На підставі викладеного, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки ухвалу постановлено без урахування   вимог ст.136,   137 Господарського процесуального кодексу України, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Керуючись ст.136, 137, 269,   270, ст.277, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Полтаватепло” задовольнити. 
Ухвалу господарського суду Полтавської області від 08.04.2021 у справі №917/153/21 скасувати.
У задоволенні заяви позивача від 05.04.2021 (вх.№3682) про забезпечення позову відмовити. 
Стягнути з Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства “Полтаватеплоенерго” (вул.Комарова, 2а, м.Полтава, 36008, код ЄДРПОУ 03338030) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Полтаватепло” (вул. Новозіньківська, 5 Б-К, м.Полтава, 36014, код ЄДРПОУ 43737691) 2270,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
Доручити господарському суду Полтавської області видати відповідний наказ. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 26.05.2021. 
Головуючий суддя                                                                    О.А. Пуль

Суддя                                                                                           Я.О. Білоусова  

Суддя                                                                                           І.В. Тарасова