Номер провадження: 22-ц/813/4496/21 
Номер справи місцевого суду: 495/4101/19
Головуючий у першій інстанції Боярський О. О.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.05.2021 року                                                                 м. Одеса

       Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
       головуючого – Таварткіладзе О.М.
       суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.
       розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м.Одеса апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 серпня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

                        В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , 2010 року народження, у твердій грошовій сумі 3000 гривень, щомісячно, до повноліття дитини.
Позовна заява мотивована тим, що у них з відповідачем є спільна донька ОСОБА_4 , 2010 року народження, яка проживає разом з позивачем та знаходиться на повному її утриманні. У зв`язку з тим, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, позивач вимушена звертатися до суду.
Відповідач позов визнав частково та зазначив, що спроможній сплачувати на утримання доньки лише 1 500 гривень на місяць, до повноліття дитини.
Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 серпня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі, у розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позову, тобто з 14 травня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.
Не погоджуючись з визначеним районним судом розміром стягнення аліментів, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 серпня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання доньки у розмірі 1 500 гривень щомісячно, посилаючись на важке матеріальне становище.
Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наведених у цій постанові підстав.
Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.06).
Відповідно довідки з будинкової книги, ОСОБА_3 , 2010 року народження, проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.07).
Позивач та відповідач не перебувають у зареєстрованому шлюбі та не проживають разом.
Як зазначає позивач, відповідач не надає допомоги на утримання дитини, що стало підставою її звернення до суду.
Відповідач позов визнає частково та просить стягнути з нього на утримання дитини аліменти у розмірі 1 500 гривень щомісячно до повноліття дитини, посилаючись на скрутне матеріальне становище та що він є безробітнім.
Розглядаючи апеляційну скаргу, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до частини першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Відповідно до ст.7 ЗУ „Про державний бюджет на 2019 рік” прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень;  дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.
Відповідно до ст.7 ЗУ „Про державний бюджет на 2020 рік” прожитковий мінімум для  дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня;  а для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень;
Відповідно до ст.7 ЗУ „Про державний бюджет на 2021 рік” прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень;  а для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.
Відповідно до ч.1-2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
За положеннями ч.1 ст.191 СК України  аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Відповідно до ч.3 ст.70 ЗУ „Про виконавче провадження” загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.
Встановивши, що донька сторін проживає разом з матір`ю, а відповідач є батьком неповнолітньої дитини, який в силу закону зобов`язаний утримувати та матеріально забезпечувати її, суд першої інстанції  дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання доньки.
       На думку колегії суддів, визначений районним судом розмір аліментів у 2000 гривень відповідає вимогам ст..182 СК України.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував, що його матеріальне становище є незадовільне, а він безробітній є безпідставними, оскільки виходячи із принципу змагальності та диспозитивності цивільного судочинства саме відповідач  повинен довести його неможливість сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі. Належних та допустимих доказів на підтвердження наявності обставин, які б унеможливлювали сплату  відповідачем аліментів  у визначеному районним судом розмірі 2000 грн. щомісячно, останній, у передбаченому ст. ст. 12, 81 ЦПК України порядку, суду не надав.
Доказів, що відповідач будучи непрацездатним, має на утриманні інших осіб, матеріали справи не містять. 
Доводи апеляційної скарги про неможливість сплачувати аліменти у розмірі 2000 гривень у зв`язку з безробіттям відповідача є неспроможними, оскільки відповідач 1986 року народження є молодою працездатною особою, яка не позбавлена можливості працевлаштуватися. Доказів, що відповідач не може працевлаштуватися за станом здоров`я, матеріали справи не містять. 
Крім того, визначений районним судом розмір стягнення аліментів не на багато перевищує суму, яку просить стягнути відповідач та є навіть меншим, за визначений Державою прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років станом на 2019, 2020 та 2021 рік.
Скрутне матеріальне становище та статус безробітного не звільняє відповідача, як батька дитини, від виконання свого батьківського обов`язку щодо утримання та матеріального забезпечення дитини. 
До того ж відповідач вказуючи на безробіття і малий дохід, не довів кокретний розмір отримуваного ним доходу, за який він існує і задовольняє власні потреби, а також не вказав і не довів джерела отримання доходу.
Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідачу на підставі свідоцтва про право на спадщину від 11.07.2015 року належить земельна ділянка, площею 3,19 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в м.Білгород-Дністровський Одеської області, Софіївська с/рада. 
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи, які є підставою для скасування (зміни) рішення, не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, внаслідок чого апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Разом з тим, суд першої інстанції роз”яснює сторонам положення ст.192 СК України - розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,                        

                                                         П О С ТА Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 серпня 2020 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено: 21.05.2021 року

                       Головуючий                                                                       О.М. Таварткіладзе 

            Судді:                                                                  А.П. Заїкін

                                                                       С.О. Погорєлова