Номер провадження: 22-ц/813/5521/21 
Номер справи місцевого суду: 523/9519/19
Головуючий у першій інстанції Бабаков В.П.
Доповідач Гірняк Л. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2021 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:
Головуючого - Гірняк Л.А.
Суддів - Сегеди С.М., Комлевої О.С.
За участю секретаря - Ющак А.Ю.,
Представника позивача - ОСОБА_1 
Представника відповідача - ОСОБА_2 
 розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 – ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_3 
-про стягнення збитків,- 
ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА
Короткий зміст позовних вимог та відзив на неї
19.06.2019 року позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом та просили суд стягнути з ОСОБА_3 на їх користь ненесені їм збитки по 135450 грн кожному та судові витрати по 1354,50 грн.
Вимоги мотивовані тим, що за договорами купівлі-продажу від 18.03.2016 року, за реєстровими номерами № 93, 86, 80 які посвідчено приватним нотаріусом Сімаченко С.Л. ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 купили кожна по 1/3 житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
Продавець приховав від них судові тяжби щодо проданого ним будинку . 
З метою врегулювання спору, за наслідком розгляду Суворовським районним судом м. Одеси рішення справи № 523/2638/16-ц, позивачами з ОСОБА_7 укладено мирову угоду, згідно якої ОСОБА_7 відмовилась від заявленого позову, а вони - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , спільно в рівних частинах кожний здійснили на користь ОСОБА_7 відшкодування втрат останньої, що складає 406350,00 гривень та за офіційним курсом НБУ в еквіваленті складає 15000,00 доларів США. 
ОСОБА_7 засвідчила, що отримала вказану суму коштів до підписання вказаної мирової угоди та не має будь-яких претензій майнового та немайнового характеру. 
Вказану мирову угоду затверджено ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 05.04.2019 року по справі № 523/2638/16-ц.
Таким чином, здійснивши доплату за придбаний будинок у ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_7 у розмірі 406350,00 гривень вони зазнали збитки від дій ОСОБА_3 , котрий продав будинок. Котрий знаходився у спорі. 
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив суд відмовити в задоволені позову.
Посилається на відсутність правових підстав про стягнення з нього збитків так як сам по собі факт пред`явлення до особи позову без прийняття рішення суду по суті спору, не може вважатись порушенням ним права позивачів.
Сплачена позивачами, за умовами мирової угоди, грошова компенсація на користь ОСОБА_7 не є збитками в розумінні ЦК України, не пов`язана з порушенням прав позивачів та виключає можливість застосування до спірних правовідносин ст.611 та 623 ЦК України, оскільки вони регулюються спеціальними нормами, які визначають підстави відповідальності продавця при укладенні договору купівлі-продажу.
Сплативши компенсацію на користь ОСОБА_7 позивачі прийняли на себе всі ризики пов`язані з укладанням мирової угоди, а відповідальність продавця згідно ст.661 ЦК України можлива лише у випадку вилучення за рішенням суду товару у покупця.
Відсутність рішення суду за яким у позивачів було вилучене майно, унеможливлює застосуванню ст.661 ЦК України.
Посилається на постанову ВСУ від 24.05.2017 року у справі № 6-951цс16 відповідно до якої власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини. Позовні вимоги суперечать визначеному законом способу захисту так як позивачі мають право на зменшення ціни або розірвання договору.
Крім того, посилається на те, що позивачі повинні довести, що вони не могли довідатись про існування тих обставин, про які зазначають, яка узгоджується з постановою ВСУ від 16 листопада 2016 року у справі 6-2469цс16.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2020 року позов ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_3 задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) 135450,00 грн. у відшкодування шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) судовий збір у розмірі 1354,50грн.
Стягнуто з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_3 , АДРЕСА_4 ) 135450,00 грн. у відшкодування шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_3 , АДРЕСА_4 ) судовий збір у розмірі 1354,50 грн.
Стягнуто з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_6 (ІПН НОМЕР_4 , АДРЕСА_5 ) 135450,00 грн. у відшкодування шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_6 (ІПН НОМЕР_4 , АДРЕСА_5 ) судовий збір у розмірі 1354,50 грн.

Короткий зміст апеляційної скарги та відзиву
В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду з прийняттям нового, про відмову в задоволені позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що приймаючи рішення про задоволення позову, суд неправильно застосував до спірних правовідносин ст.623 ЦК України, яка регулює загальні положення щодо відшкодування збитків, завданих внаслідок неналежного виконання зобов`язання боржником, так як відповідальність продавця – ОСОБА_8 , можлива лише у випадку вилучення за рішенням суду товару у покупця, яка передбачена ст.661 ЦК України, як спеціальною нормою.
Крім того, посилається на те, що проявивши розумну обачність, останні могли дізнатись про наявність судових рішень з приводу спірного домоволодіння, існування яких в свою чергу позивачі вважають істотними обставинами.
У відзиві на апеляційну скаргу позивачі зазначають, що в апеляційній скарзі висловлюються формальні доводи, які не впливають на законність рішення суду.
Відсутність порушення судових проваджень, судових заборон та формально не скасованої реєстрації права власності ОСОБА_3 не пливає на встановленими судовими рішеннями обставини протиправного заволодіння спірним будинком з боку ОСОБА_9 та подальшого його відчуження на користь ОСОБА_3 , про що останньому було достеменно відомо. Проте від покупців цей факт був приховано, що призвело до негативних наслідків та укладання мирової угоди та сплати коштів.
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ та ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУД
Судова колегія заслухавши доповідь судді доповідача, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги дійшла наступного.
Судом встановлено, що за договорами купівлі-продажу від 18.03.2016 року, за реєстровими номерами № 93, 86, 80 які посвідчено приватним нотаріусом Сімаченко С.Л. ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 купили кожна по 1/3 житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за 50 000 грн, які продавець отримав від кожного покупця, до підписання цього договору.
Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 27 вересня 2017 р. по справі № 523/2638/16-ц задоволений позов ОСОБА_7 , згідно якого за ОСОБА_7 визнано право власності на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 та витребувано у ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 вказаний житловий будинок. 
Вказаним рішенням встановлено, що власником спірного домоволодіння на підставі свідоцтва про право власності від 20.01.1965 року був ОСОБА_10 , який перебував у шлюбі зі ОСОБА_11 .
ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Спадкові справи на вказане майно не заводилися.
ОСОБА_11 та ОСОБА_10 були батьками ОСОБА_12 , який уклав шлюб зі ОСОБА_13 . Від вказаного шлюбу народився ОСОБА_14 
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_12 . 
Його дружина ОСОБА_13 звернулася до нотаріальної контори за прийняттям спадщини на вказане майно. ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_13 , після її смерті спадкова справа не заводилася.
Рішенням Суворовського районного суду від 09.06.2008 року по справі № 2-2977/08 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_9 до ОСОБА_15 про визнання прав власності на спірний будинок, як спадкоємця четвертої черги спадкування.
30.04.2009 року ухвалою апеляційного суду Одеської рішення скасовано, а справа направлена на новий розгляд та ухвалою Суворовського районного суду від 29.05.2013 року по справі за позов ОСОБА_9 про визнання право власності в порядку спадкування за законом, залишено без розгляду.
Однак, 10.09.2009 року ОСОБА_9 за договором купівлі-продажу здійснила відчуження спірного будинку на користь ОСОБА_3 .
В свою чергу, ОСОБА_14 , який є спадкоємцем за законом після ОСОБА_13 звернувся із позовом до ОСОБА_9 та ОСОБА_3 та просив суд визнати за ним право власності на спірний житловий будинок та витребування його з чужого незаконного володіння у ОСОБА_3 , посилаючись на те, що рішеннями судів був встановлений факт родинних відносин між ним та дідом з бабою ОСОБА_10 та ОСОБА_16 , йому було надано строк для звернення до держнотконтори для Прийняття спадщини після смерті ОСОБА_13 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що ним і було зроблено.
ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_14 помер. 
ОСОБА_7 , яка є спадкоємцем ОСОБА_14 за законом, звернулася до Третьої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_14 ОСОБА_7 залучено до справи у якості правонаступника позивача ОСОБА_14 .
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 10.04.2015 року по справі 523/15898/13-ц у задоволенні позову відмовлено. Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того що позивач пропустив строк для звернення до суду.
Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 19.11.2015 року номер провадження: 22-ц/785/5206/15 вказане рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10.04.2015 року скасовано і ухвалено нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_7 правонаступника ОСОБА_14 до ОСОБА_9 та ОСОБА_3 про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння – відмовлено з тих підстав, що ОСОБА_7 не скористалася своїми процесуальними правами щодо уточнення позовних вимог та підтримувала позовні вимоги щодо визнання права власності за померлим ОСОБА_14 .
ОСОБА_7 звернулася із самостійним позовом за наступних обставин. ОСОБА_7 є спадкоємцем за законом щодо майна ОСОБА_14 та звернулася до Третьої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_14 . Однак Постановою державного нотаріусу Третьої одеської державної нотаріальної контори від 24.07.2015 року відмовлено ОСОБА_7 у вчиненні нотаріальної дії – видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок.
Враховуючи, що ОСОБА_9 , не являючись власником, здійснила відчуження спірного будинку на користь ОСОБА_3 без правових підстав, а також проти волі ОСОБА_14 , як спадкоємця вказаного будинку, відтак ОСОБА_14 та його спадкоємці набули право витребувати це майно від набувача.
ОСОБА_3 був учасником (стороною) всіх вказаних судових справ щодо спірного будинку, тому йому достеменно було відомо про зазначені обставини протиправності заволодіння спірним майном з боку ОСОБА_9 та подальше відчуження його на користь ОСОБА_3 . Не зважаючи на це, ОСОБА_3 скориставшись відсутністю реєстрації в реєстрі нерухомості арешту на спірне майно, який був накладений ухвалою суду від 15 червня 2016 р. здійснив відчуження спірного майна на користь позивачів.
Після ухвалення Суворовським районним судом м. Одеси рішення від 27 вересня 2017 р. по справі № 523/2638/16-ц на користь ОСОБА_7 , з боку представника ОСОБА_3 подано заяву про перегляд заочного рішення із зазначенням того, що під час вирішення справи у суді ОСОБА_3 відчужив спірний будинок на користь ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .
Вирішуючи вказану заяву, судом було скасовано зазначене заочне рішення та залучено до участі у справі позивачів, після чого останні довідалися про вказані приховані ОСОБА_3 обставини.
За наслідком розгляду Суворовським районним судом м. Одеси рішення справи № 523/2638/16-ц, сторонами було укладено мирову угоду, згідно якої ОСОБА_7 відмовилась від заявленого позову; ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , спільно в рівних частинах кожний здійснили на користь ОСОБА_7 відшкодування втрат останньої, що складає 406350,00 гривень та за офіційним курсом НБУ в еквіваленті складає 15000,00 доларів США. ОСОБА_7 засвідчила, що отримала вказану суму коштів до підписання вказаної мирової угоди та не має будь-яких претензій майнового та немайнового характеру. Вказану мирову угоду затверджено ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 05.04.2019 року по справі № 523/2638/16-ц.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що сплачена на користь ОСОБА_7 компенсація у розмірі 406350,00 гривень є збитки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які останні зазнали у зв`язку з порушенням ОСОБА_3 обов`язків за укладеними договорами купівлі-продажу часток вказаного будинку, які виразилися у приховані від покупців вказаних вище обставин та порушенні зобов`язань відповідно до статті 623 ЦК України.
Судова колегія не погоджується з таким судженням районного суду з таких підстав.
Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.22 ЦК України особі, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або місить зробити для відновлення свого порушеного права(реальні збитки).
Тому, юридичною підставою для покладання на особу обов`язку відшкодування збитків є факт порушення існуючого цивільного права потерпілого.
З фактичних обставин справи вбачається, що ОСОБА_17 до позивачів пред`явлено вимогу про витребування майна, а саме домоволодіння, розташованого у АДРЕСА_1 , придбаного ними у ОСОБА_3 .
За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на захист її особистого немайнового або майнового права чи інтересу у суді.
 Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК України у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом; аналогічні приписи закріплені у частинах першій і другій статті 4 ЦПК України, чинного з 15 грудня 2017 року).
 Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 1 ЦПК України у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року; аналогічний припис закріплений у частині першій статті 2 ЦПК України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року).
 Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див. подібні висновки у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17(пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40),від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)).
Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. 
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:
1)втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);
2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Враховуючи наведене, юридичною підставою для покладання на особу обов`язку відшкодування збитків, є факт порушення існуючого цивільного права потерпілого.
Відповідно до ст.661 ЦК України у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав.
Судова колегія вважає, що укладення мирової угоди грошової компенсації ОСОБА_7 не пов`язана з порушенням права позивачів так як втручання у їх право власності не відбулося, вони не були позбавлені права на майно, а тому виключається можливість застосування до спірних правовідносин ст.ст.611, 623 ЦК України, оскільки відшкодування покупцеві завданих збитків, регулюються спеціальними нормами, що визначають підстави відповідальності продавця при укладенні договору купівлі-продажу.
Враховуючи відсутність рішення суду, за яким у позивачів було б вилучено майно, судова колегія приходить до висновку про безпідставність позовних вимог, наслідком чого є неможливість їх задоволення.
Сам по собі факт пред`явлення позову до позивачів, без прийняття рішення по суті, не може вважатись порушенням права позивачів та стягнення збитків відповідно укладеної ними мирової угоди з третіми особами, які на договірних засадах уклали мирову угоду.
Одночасно позов обґрунтований тим, що під час укладення договорів купівлі-продажу, відповідачем не було виконано обов`язок передбачених статтею 659 ЦК України - продавець зобов`язаний попередити покупця про всі права третіх осіб на товар, що продається (права наймача, право застави, право довічного користування тощо). У разі невиконання цієї вимоги покупець має право вимагати зниження ціни або розірвання договору купівлі-продажу, якщо він не знав і не міг знати про права третіх осіб на товар.
В даному випадку, позивачі мають право вимагати або зменшення ціни або розірвання договору, а не відшкодування збитків, так як власник порушеного права може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом( Постанова ВСУ від 24.05.2017 року, справа № 6-951цс16).
Згідно п. 2, 4 ч. 1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
       Враховуючи, що під час розгляду справи апеляційним судом встановлено неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та позивачем недоведеноо обставини, що мають значення для справи апеляційний суд приходить до висновку про скасування рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2020 року та прийняття нового, про відмову в задоволені позовних вимог.
Керуючись ст. 367,368,374,376,381,382,384,389,390 ЦПК України, судова колегія,- 
ПОСТАНОВИЛА:        
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 – ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2020 року скасувати.
Позовну заяву ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення збитків, залишити без задоволення.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 02.04.2021 року.

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді С.М.Сегеда 
- 

О.С.Комлева