ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року                                                                          Справа №906/521/19 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Демидюк О.О., суддя Юрчук М.І. ,  суддя Савченко Г.І. 

при секретарі судового засідання - Єфімчук А.І.
За участю представників:
від позивача Ради адвокатів Житомирської області: 
Івашкевич С. А., довіреність від 01.07.2019;                 
Костюченко Г.М., довіреність від 01.07.2019;
Міхненко Т.І., довіреність від 01.07.2019;
Плетень С.Ю., довіреність від 01.07.2019;
від відповідачів:
1) Виконавчого комітету Малинської міської ради: не з`явився;
2) Пиріжківської сільської ради: не з`явився;              
3) Державного реєстратора Лисенка Сергія Володимировича: не з`явився;               
від третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: 
1) Державної судової адміністрації України: не з`явився;
2) Малинського районного суду Житомирської області: Ярмоленко В.В.
від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Малинської районної державної адміністрації Житомирської області: не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Ради адвокатів Житомирської області на рішення Господарського суду Житомирської області від 25.01.2021 р. у справі №906/521/19 (суддя Шніт А.В., повний текст рішення складено 04.01.2021)

за позовом Ради адвокатів Житомирської області 
до 
1) Виконавчого комітету Малинської міської ради
2) Пиріжківської сільської ради                   
3) Державного реєстратора Лисенка Сергія Володимировича

за участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачів:
1) Державної судової адміністрації України
2) Малинського районного суду Житомирської області

за участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету, на стороні позивача: Малинської районної державної адміністрації Житомирської області 

про визнання частково недійсними та скасування рішень виконавчого комітету, скасування рішення про держану реєстрацію прав 

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 25.01.2021 р. у справі №906/521/19 відмовлено позивачу у визнанні частково недійсними та скасуванні рішень виконавчого комітету, скасуванні рішення про держану реєстрацію прав на нерухоме майно.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати і ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. 
Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що станом на 1960-ті роки у Малинському районі Житомирської області працювали Малинський народний суд, а також Житомирська обласна колегія адвокатів в особі Малинської юридичної консультації. І народний суд і юридична консультація займали окреме приміщення у місті Малині по вулиці Ніни Сосніної, № 8 (колишня назва вулиці: імені Рози Люксембург, Піонерська).
Право власності на займані, як народним судом так і юридичної консультації, окремі площі спільного приміщення були зареєстровані в Коростенському Міжрайонному бюро технічної інвентаризації, що підтверджується копією матеріалів інвентаризаційної справи, долученої до матеріалів справи.
Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР від 31.01.1966, Додаток №1 "Перелік правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP", п. 10 (Примітка) зазначено, що якщо будівля збудована до 1941 року, правовстановлюючими документами, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, тобто матеріалами, що свідчать про закінчення будівництва і введення її в експлуатацію, є інвентаризаційні документи.
Апелянт вважає, що ним були надані належні та допустимі докази реєстрації права власності частини колишнього приміщення за юридичною консультацією, як і за народним судом.
На а.с. 15 копії інвентаризаційної справи (т.2 а.с. 94-130) в Оціночному акті міститься інформація, що будівля народного суду та юридичної консультації у місті Малині по вулиці Ніни Сосніної, 8 рахується з 1930 року. а тому відповідно до вищевказаної Інструкції право власності на колишнє приміщення було зареєстровано належним чином, як 1/1 ( реєстровим номером № 429 книга № 3) з визначенням конкретної площі займаного приміщення за двома співвласниками - народним судом та юридичною консультацією, яка діяла у складі Житомирської обласної колегії адвокатів.
На а.с. 4 копії інвентаризаційної справи (т.2 а.с, 94-130) міститься довідка про належність будинку № 8 по вулиці Ніни Сосніної народному суду Малинського району та Малинській юридичній консультації, а також про наступну зміну власників цього приміщення.
На а.с. 5 копії інвентаризаційної справи (т.2 а.с. 94-130) міститься оціночний акт № 1, в якому зазначено, що власниками вищевказаної будівлі по вулиці Ніни Сосніної (Р.Люксембург) 142 8 є Малинський народний суд та Малинська юридична консультація.
На а.с. 7 копії інвентаризаційної справи (т.2 а.с. 94-130) міститься поповерховий план на будівлю по вулиці Рози Люксембург, 8, яка належить Малинському районному суду та Малинській юридичній консультації, з якого видно, що приміщення розділене двома окремими входами, якими користувалися окремо, як народний суд, так і юридична консультація.
На а.с. 8-9 копії інвентаризаційної справи (т.2 а.с. 94-130) міститься журнал обмірів площі приміщення по вулиці Рози Люксембург, 8, відповідно до якого проведені розрахунки площі . приміщення кожного співвласника, з зазначенням співвласника 1 - народний суд та співвласника 2- юридична консультація. Акт складений станом на 26 січня 1964 року.
Вищевказані, а також інші документи, які надано позивачем в якості доказів, свідчать про правомірне володіння частиною приміщення у місті Малині по вулиці Ніни Сосніної, 8 юридичною консультацією Малинського району, як її належним власником.
Оскільки займане народним судом та юридичною консультацією приміщення 1930 року побудови, станом на 1960 - ті роки було зареєстровано в Бюро технічної інвентаризації за двома співвласниками, то повторної реєстрації, а також отримання свідоцтва про право власності в наступні роки діюче законодавство не передбачало. А тому посилання суду на вищевказану Інструкцію (додатки № 3, 3-а) щодо даного приміщення є помилковими.
Первинна інвентаризація будівлі була проведена 26.05.1964 року на замовлення Малинської юридичної консультації для визначення площ, якими користувалися Малинський народний суд та Малинська юридична консультація. Після розрахунку було визначено, що Малинський народний суд користувався приміщеннями загальною площею 234,39 кв.м., а Малинська юридична консультація - приміщеннями площею 28, 85 кв.м. Кожен з співвласників мали окремий вхід до свого приміщення, самостійно фінансово утримували свої приміщення, а також окремо несли витрати пов`язані з сферою діяльності.
Вищевказана Інструкція втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу №56 (г0031-96) від 13.12.95), проте ще у 1991 році належну юридичній консультації Малинського району частину вищевказаного приміщення було передано виконкому Малинської районної ради, а взамін згідно рішення № 184 від 17.09.1991 року отримано 1/10 частину ( 5 кабінетів площею 59,4 кв.м.) приміщень спірної будівлі бувшого райкому компартії України (пл.Соборна, 8. м.Малин), а 9/10 часток-передано на баланс районного суду з розміщенням в ньому нотаріальної контори.
Передавши адвокатам 1/10 частину бувшого приміщення РК КПУ (пл.Соборна, 8) та, отримавши взамін частину приміщення, яке належало юридичній консультації на праві власності по вулиці Рози Люксембург № 8, виконком Малинської районної ради виконав вимоги закону щодо належного матеріально-технічного забезпечення колегії адвокатів.
Отримавши 1/10 частину вищевказаного приміщення позивач протягом 30 років користується даною частиною приміщення. За цією адресою зареєстровані робочі місця адвокатів, які надають правову допомогу жителям Малинського району.
Цим же рішенням (п.4) вивільнені приміщення народного суду та юридичної консультації було прийнято на баланс райвиконкому. Тобто мав місце договір міни приміщеннями між колегією адвокатів і виконкомом.
Таким чином станом на 17.09.1991 року приміщення бувшого райкому КПУ (місто Малин, площа Соборна, 8) набуло статусу нежитлової будівлі, яка належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам у розмірах 9/10 часток на 1/10 частки.
Вищевказане рішення було прийняте у відповідності до ст. 113 ЦК УРСР 1963 року, а також Закону УРСР “Про власність”, є законним та обґрунтованим, оскільки районна рада взамін отримала колишнє приміщення юридичної консультації по вулиці Ніни Сосніної № 8.
Переселившись у займані приміщення, адвокати Малинської юридичної консультації змогли фактично зайняти лише два кабінети з переданих їм 5 кабінетів, а саме два кабінети загальною площею 24,6 кв. м.
З дня фактичного переселення (15 грудня 1991 року) адвокати Житомирської обласної колегії адвокатів (Малинської юридичної консультації) безперешкодно користуються цими кабінетами протягом майже як 30 років.
Апелянт вважає, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував вище зазначені обставини справи, не надав оцінки наявності правових підстав на набуття позивачем частини приміщень у нежитловій будівлі (пл.Соборна, 8, м.Малин) взамін нежитлових приміщень, які станом на 17.09.1991 року (дата прийняття рішення Малинської районної ради) належали на праві власності Малинській юридичній консультації за іншою адресою (вул. Ніни Сосніної, 8, м.Малин).
Окрім того, відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції посилався на недоведеність факту реєстрації права власності спірного приміщення за позивачем. 
Разом з тим 05.06.2019 року Рада адвокатів Житомирської області одночасно з цим позовом звернулась до Господарського суду Житомирської області з позовом про визнання права власності на 1/10 частки будівлі за адресою: Житомирська область, м. Малин, пл. Соборна, 8, як таке, що оспорюється і не визнається Державною судовою адміністрацією України.
Ухвалою Господарського суду Житомирської області у складі судді Давидюка В.К. від 14 червня 2019 року було відкрито провадження у справі №906/547/19. 
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 08.08.2019 року провадження по справі зупинено. 
Отже, питання щодо припинення права власності на 1/10 частину будівлі за ДСАУ та визнання права власності на 1/10 частину спірного приміщення за позивачем перебуває на стадії судового розгляду, що свідчить про використання позивачем свого права звернення до суду з метою захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів.
У відповідності до ст.128 Цивільного кодексу Української PCP №1540-06 від 18.07.1963 року моментом виникнення права власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.
Тобто, на час передачі нерухомого майна будівлі бувшого райкому Компартії України 17.09.1991 року нормативними актами не передбачалася державна реєстрація права власності на будинку, споруди. Отже, право власності на 1/10 частини будівлі, загальною площею 59,4 кв.м, виникло з моменту фактичної передачі частини приміщення Житомирській обласній колегії адвокатів для розміщення юридичної консультації Малинського району та не залежало від державної реєстрації цього права.
Апелянт вважає помилковим висновок суду першої інстанції як підстави відмови у позові відсутність доказів реєстрації права власності частини спірного приміщення за юридичною консультацією, вказуючи на такі правовстановлюючі документи як акт введення в експлуатацію, реєстраційне посвідчення, оскільки на момент прийняття рішення виконкомом Малинської районної ради щодо передачі нерухомого майна будівлі бувшого райкому Компартії України 17.09.1991 року нормативними актами не передбачалася державна реєстрація права власності на будинку, споруди. 
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не надав оцінки неправомірності рішення державного реєстратора у зв`язку з вчиненням реєстраційних дій на спірне приміщення за відсутності правовстановлюючих документів на різницю у площі згідно виготовленого свідоцтва про право власності та даними технічного паспорта всієї будівлі.
05.04.2018 року державним реєстратором Пиріжківської сільської ради Лисенком С.В. було проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно за заявою позивача на підставі нового технічного паспорту від 2018 року із зазначенням площі будівлі суду 656.5 кв.м., а не на підставі свідоцтва про право власності № 7016 від 11.11.2010 р., де зазначено площа будівлі суду 626,9 кв.м.
Так, Державній судовій адміністрації України було видано свідоцтво за №7016 від 11.11.2010 року про право власності на нерухоме майно, а саме на нежитлову будівлю, будівлю суду та гаражі на загальну площу 739, 5 кв. м., будівлю суду - площею 626,9 кв. м., гаражі - площею 46,0 кв. м. та площею - 66,6 кв. м., що фактично не відповідало 9/10 частки у праві власності на вищевказану будівлю, а значно перевищувало її (за рахунок самовільного зайняття належних адвокатам ще трьох кабінетів).
При цьому площа двох кабінетів ( 24,6 кв. м.), які фактично перебувають у користуванні адвокатів до загальної площі частки приміщення суду не увійшла. І адвокати продовжували безперешкодно користуватись двома, з п`яти належних їм на праві власності, кабінетами.
Таким чином видане виконкомом міськради свідоцтво про право власності на частку приміщення суду суперечить правовстановлювальному документу - рішенню виконкому Малинської районної Ради народних депутатів “Про передачу майна бувшого райкому КПУ “ від 17.09.1991 року № 184 будинок, в якому був розміщений райком КПУ, переданий на баланс районного суду безоплатно в розмірі 9/10 часток площею 562 кв. м., з господарськими будівлями з розміщенням в ньому нотаріальної контори і 1/10 частку, площею 59,4 кв. м. (5 кімнат) безоплатно на баланс президії Житомирської обласної колегії адвокатів для розміщення юридичної консультації Малинського району.
Загальна площа приміщення бувшого райкому КПУ становить 591,4 кв. м.
9/10 часток = 532 кв. м.,
1/10 частка = 59,4 кв. м.
532 кв. м. + 559,4 кв.м. = 591,4 кв. м.
Свідоцтво про право власності ДСА було видано не на 9/10 часток у розмірі 532 кв. м., а на 626,9 кв. м., шо на 94, 9 кв.м. перевищувало площу, яка рішенням районної ради у 1991 роиі була передана районному суду, а тому було видано незаконно та суперечить рішенню виконкому Малинської районної ради № 184 від 17.09.1991 року.
Отже, п.1.8 рішення виконавчого комітету Малинської міської ради №355 від 15.11.2006 року та п.3 рішення виконкому Малинської міської ради №193 від 18.08.2010 року в частині оформлення права власності ДСА з видачею свідоцтва про право власності на нежитлову будівлю пл.Соборна, 8 у м.Малині Житомирської області є незаконним.
Крім того, відповідно до законодавства України реєстратор має виходити з того, що власник може розпорядитися лише тим правом, яке йому належить і підтверджується правовстановлюючим документом. Перейти до іншого власника (зустрічних намірів і волі власника та набувача) може лише те, що підтверджено правовстановлюючим документом.
Згідно з ст. 22 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом.
Тому при розбіжності характеристик об`єкта нерухомості у правовстановлюючому документі і технічному паспорті навіть найновіший, “сьогоднішній”, технічний паспорт не є документом, що встановлює виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно.
Реєстратор не є спеціалістом з питань технічної інвентаризації, не може дійти висновку щодо того, самовільно чи не самовільно зайняті будівлі і споруди, а тому не може на власний розсуд вирішити питання щодо внесення будь-яких відомостей, відмінних від тих, що зазначені в правовстановлюючому документі.
Інформація, занесена реєстратором до Державного реєстру, має бути достовірна і ґрунтуватися на правовстановлюючому документі. Державний реєстратор має право на підставі закону витребувати усю необхідну інформацію та документи, що стосуються об`єкта нерухомого майна, з метою внесення до Державного реєстру достовірної інформації.
Правові підстави для прийняття рішення державного реєстратора щодо включення площі 24,6 кв.м. до загальної площі права власності ДСА на нежитлову будівлю на підставі довідки БТІ були відсутні, оскільки у відповідності до ст.27 Закону України “Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень” підставою для державної реєстрації прав на нерухоме майно є свідоцтво про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката.
Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно на їх обтяжень” № 1952-ІУ від 01.07.2004 року речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Частиною 4 цієї статті встановлено, що будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону.
Апелянт вважає, що, суд першої інстанції не застосував до спірних правовідносин норми Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" як підстави визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, а також у порушенні вимог п.3 ч.4 ст.238 ГІ4К України не надав жодної мотивованої оцінки доводам позивача, хоча такі аргументи були доречними, важливими та складали зміст однієї з немайнових позовних вимог.
Крім того, суд першої інстанції не надав жодної оцінки доводам позивача про те, що рішення виконавчого комітету від 15.11.2006 року № 355 та від 18.08.2010 року № 193, були ініційовані неналежними особами, без відповідних повноважень від ДСА, а саме, головою Малинського районного суду М.І. Забродським (лист №2172 від 24.10.2006 року) та в.о. голови суду С.Д. Міхненком (лист № 2096 від 17.08.2010 року).
Таким чином, Малинський районний суд в особі своїх керівників, маючи достовірні документи (рішення виконкому районної ради №184 від 17.09.1991 року) та усвідомлюючи що ДСА належить не все приміщення, а 9/10 його часток, неправомірно, без відповідних повноважень діяли в інтересах ДСА щодо легалізації незаконно привласнених 1/10 приміщення, а не 9/10 його часток, як передбачено рішенням районної ради № 184 від 17.09.1991 року.
Також апелянт вважає, що судом першої фнстанції допущені інші порушення процесуального законодавства і ці порушення призвели до неправильного вирішення справи.
Так, позивачем двічі заявлявся відвід головуючій по справі судді Шніт А.В., оскільки мали місце обставини, які викликали сумнів у неупередженості та об`єктивності судді і двічі у задоволенні заяви про відвід судді Шніт А.В. було відмовлено.
Станом на 09.10.2019 року до суду поступили заяви від позивача та відповідачів про проведення врегулювання спору за участю судді, проте ухвалою суду від 29.10.2019 року з надуманих причин (що не з`явився представник Пиріжківської сільради, хоча заяву про врегулювання спору вони подали) безпідставно було відмовлено, хоча діюче законодавство не передбачає підстав такої відмови. В зв`язку з чим представником позивача був заявлений відвід судді Шніт А.В.
Ухвалою суду від 06.11.2019 року суддею Маріщенко Л.О. у задоволенні заяви Ради адвокатів Житомирської області про відвід судді Шніт А.В. у справі №906/521/19 відмовлено.
Повторний відвід судді Шніт А.В. було заявлено представником позивача 18.01.2021 року, оскільки суддя після більш як тригодинного безперервного розгляду справи оголосила судові дебати, тим самим намагаючись штучно прискорити розгляд справи, не зважаючи на те, що не усі учасники процесу були повідомлені про дату участі у справі, зокрема відповідач державний реєстратор Лисенко С.В., участь якого в судовому процесі визнано обов`язковою, а також голови комісії з припинення юридичних осіб - Пиріжківської сільської ради та Малинської РДА, про що в судовому засіданні представником позивача було заявлене усне клопотання.
Не дивлячись на той факт, що судді був заявлений відвід 18.01.2020, на електронну пошту суду заява надійшла в письмовому вигляді 19.01.2021 року, суддя Шніт А.В. в цей же день - 18.01.2021 року визначила дату наступного розгляду справи - 25.01.2021 року, в той час як заява про відвід в письмовому вигляді ще не надійшла до суду та не була розглянута 20.01.21 ні суддею Шніт А.В., ні суддею Тимошенком О.М.
Апелянт вважає, що визначити дату наступного судового засідання суддя мала право лише після отримання результатів розгляду заявленого відводу, тобто після 20.01.2021 року.
Вищенаведене свідчить про упередженість розгляду справи та намагання прискорити ухвалення неправосудного рішення на користь ДСА, якій фактично організаційно підпорядковується суд, будучи наперед переконаним, що у задоволенні заявленого позивачем відводу суддею Тимошенком О.М. буде відмовлено.
Окрім того, апелянт вважає, що Рада адвокатів Житомирської області є належним позивачем по справі та правонаступником прав та обов`язків президії обласної колегії адвокатів Житомирської області, оскільки адвокатура як конституційна інституція залишилася незмінною, діє безперервно, а зміни відбулися лише у організаційно-правовій формі її органів самоврядування, то майнові та немайнові права, набуті обласною колегією адвокатів Житомирської області за правом наступництва належать Раді адвокатів Житомирської області.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.03.2021 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Ради адвокатів Житомирської області на рішення Господарського суду Житомирської області від 25.01.2021 р. у справі №906/521/19. Розгляд апеляційної скарги призначено на 01.04.2021 р. об 10:30 год.

23.03.2021 від Малинського районного суду Житомирської області надійшли письмові пояснення, в яких посилається на те, що позивачем у справі не доведено наявності у нього будь-якого права на спірне приміщення, а тому права позивача як власника не порушені прийнятими виконавчим комітетом Малинської сільської ради рішеннями №355 від 15.11.2006 та №193 від 18.08.2010.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.03.2021 р. клопотання Ради адвокатів Житомирської області про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №906/521/19 задоволено, доручено Малинському районному суду Житомирської області забезпечити проведення судового засідання 01.04.2021 р. об 10:30 год. в режимі відеоконференції.
26.03.2021 від Державної судової адміністрації України надійшли письмові пояснення, в яких посилається на те що даний позов є безпідставним, не обґрунтованим та таким, який не підлягає задоволенню. Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

01.04.2021 від Коростенської районної державної адміністрації надійшло клопотання в якому просить розглянути справу №906/521/19 за відсутності її представника, щодо вирішення позовних вимог покладається на розсуд суду.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.04.2021 р. задоволено усне клопотання представників Ради адвокатів Житомирської області про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №906/521/19. Оголошено перерву в судовому засіданні до 14.05.2021 р. об 10:30 год. в режимі відеоконференції через Малинський районний суд Житомирської області.
Згідно довідки від 14.05.2021 р. судове засідання по справі №906/521/19 не відбулося, у зв`язку із перебуванням у відпустці судді-учасника колегії Савченка Г.І. 
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.05.2021 р. розгляд справи призначено на 31 травня 2021 р. об 10:30 год.

28.05.2021 від Коростенської районної державної адміністрації надійшло клопотання в якому просить розглянути справу №906/521/19 за відсутності її представника, щодо вирішення позовних вимог покладається на розсуд суду.

В судове засідання 31.05.2021 з`явилися представники апелянта та Малинського районного суду Житомирської області. Представники інших учасників справи не з`явилися.
Сторони про час та дату судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується долученими до матеріалів справи рекомендованими повідомленнями.
За приписами ч.ч.1-3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

В судовому засіданні 31.05.2021 представники позивача апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі.
Представник третьої особи - Малинського районного суду Житомирської області надав заперечення щодо апеляційної скарги.

Згідно статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, заслухавши в судовому засіданні пояснення присутніх представників сторін, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та додані до неї документи, перевірила правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 17.09.1991 Рішенням виконкому Малинської районної ради народних депутатів (а.с.18, т.1) приміщення бувшого РК КПУ, яке знаходиться на площі 25 років Жовтня в м.Малині, загальною площею 591,4кв.м. балансовою вартістю 70822крб.18коп. вирішено прийняти на баланс райвиконкому, передати безоплатно:
- 9/10 часток, площею 532 кв.м. разом з господарськими надвірними будівлями (згідно паспорту на приміщення) – на баланс народного суду Малинського району з розміщенням в ньому нотаріальної контори;
- 1/10 частину, загальною площею 59,4 кв.м. (5 кімнат) – на баланс президії Житомирської обласної колегії адвокатів для розміщення юридичної консультації Малинського району;
вивільнені приміщення народного суду і юридичної консультації прийняти на баланс райвиконкому з послідуючою передачею в користування МУКБ, районного відділу по землевпорядкуванню, племстанції (пункт 4 рішення виконкому Малинської районної ради народних депутатів №184 від 17.09.1991).
Рішенням Господарського суду Житомирської області від 24.10.2002 у справі №11/78"НА" визнано недійсним пункт 4 рішення виконкому Малинської районної ради народних депутатів №184 від 17.09.1991 в частині передачі райвиконкому на баланс вивільненого приміщення в м.Малині по вул. Н.Сосніної,8 (а.с.126-128, т.2).
Державна судова адміністрація України утворена Указом Президента України від 29.08.2002 №780/2002 "Про Державну судову адміністрацію України".
Згідно ст.151 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" державна судова адміністрація України є державним органом у системі правосуддя, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади у межах повноважень, установлених законом.
Спільним Наказом №127/5; 513 від 16.10.2003 Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України “Про передачу будівель (приміщень) місцевих судів Житомирської області” передано зі сфери управління Міністерства юстиції України до сфери управління Державної судової адміністрації України будівлі (приміщення) місцевих судів Житомирської області згідно переліку (а.с.80-81, т.1). До переліку входить Малинський районний суд.
Відповідно до Акту приймання-передачі, затвердженого головою Державної судової адміністрації 08.01.2004 (а.с.82-83, т.1), 18.12.2003 комісія провела обстеження об`єкта передачі – Малинського районного суду за адресою м.Малин, пл.Соборна, 6, який належить обласному управлінню юстиції і передається територіальному управлінню Державної судової адміністрації в Житомирській області. Загальні відомості – рік введення в експлуатацію – 1993, площа будови (загальна) – 872,9кв.м., корисна площа в будівлях виробничого призначення 650,3кв.м., корисна площа в будівлях невиробничого призначення – 112,6 кв.м. Пропозиції комісії – приміщення суду, гаражі передати на баланс територіальному управлінню Державної судової адміністрації в Житомирській області.
Згідно відповіді №1540/03-12 від 18.11.2019 Виконавчого комітету Малиснької міської ради Житомирської області Малинський районний суд рахується за адресою площа Соборна, 8, інформація про зміну нумерації будівлі Малинського районного суду за адресою м.Малин площа Соборна,6 на м.Малин площа Соборна,8 відсутня (а.с.133, т.2).
Рішенням Виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області №355 від 15.11.2006 (а.с.15, т.1) вирішено оформити право власності на об`єкти нерухомого майна та видати свідоцтво про право власності на нежитлову будівлю по площі Соборній 8 Державній судовій адміністрації України (п.1.8. рішення).
21.11.2006 Виконавчим комітетом Малинської міської ради  Державній судовій адміністрації видано свідоцтво №1894 (серія САА №301375) про право власності на нерухоме майно – нежитлову будівлю суду та гаражі за адресою Житомирська обл., м.Малин, пл.Соборна, буд.8, форма власності - державна (а.с.182, т.1). Згідно копії свідоцтва, яка міститься в матеріалах справи, загальна площа об`єкта – 625,7 кв.м. (виправлено – 626,9 кв.м., гаражі пл.46,0 кв.м., 66,6 кв.м.).
29.04.2010 Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області звернулося із листом №04-910/10 (а.с.191, т.1) до голови Малинського районного суду, згідно якого зазначає, що відповідно до свідоцтва про право власності від 21.11.2006 вказано загальну площу об`єкта нерухомості – 625,7 кв.м., одночасно в інвентаризаційній справі №1712 на будівлю №8 пл. Собоорна в м.Малині, виготовленій Малинським бюро технічної інвентаризації (а.с.162-205, т.1) загальна площа будівлі становить 625,9 кв.м., гаражів – 66,6 кв.м. та 46,0 кв.м. Територіальне управління просить вжити заходів щодо доповнення графи “опис об`єкта” у свідоцтві про право власності інформацією про площу гаражів відповідно до інвентарної справи.
Пунктом 3 Рішення Виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області №193 від 18.08.2010 (а.с.16, т.1) вирішено внести зміни до п.1.8. рішення виконкому №355 від 15.11.2006 та викласти його в такій редакції: “ 1.8. на нежитлову будівлю та гаражі площею 46,0 м.кв. та 66,6 м.кв. на площі Соборній, 8 Державній судовій адміністрації України”.
11.11.2010 Виконавчим комітетом Малинської міської ради на підставі Рішення виконкому Малинської міської ради №193 від 18.08.2010 видано Державній судовій адміністрації свідоцтво про право власності №7016 на нерухоме майно (серії САС  №571840)  - нежитлову будівлю, будівлю суду та гаражи за адресою – Житомирська обл., м.Малин, площа Соборна, 8, загальною площею 739,5 кв.м., будівля суду – пл. 626,9 кв.м., гаражи – пл.46,0кв.м., пл. – 66,6 кв.м. (а.с.195, т.1). Таким чином, у 2010 році свідоцтво про право власності видавалося на приміщення нежитлової будівлі суду за адресою м. Малин, площа Соборна, буд.8 за матеріалами технічної інвентаризації, згідно якої приміщення двох кабінетів площею 24,6 кв.м. до загальної площі будівлі не включалися.
З вказаного свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11.11.2010 №7016 вбачається, що нежитлова будівля суду перебуває у державній власності. 
Малинським районним комунальним підприємством з технічної інвентаризації Житомирської обласної ради видано довідку №1712 від 20.03.2018 (а.с.85, т.1),  в якій зазначено, що станом на 01.01.2013 право власності на будівлю літ. “А” пл.626,9кв.м., гараж літ. “Г” пл. 46,0 кв.м., гараж літ. “Г1” пл. 66,6. кв.м., зареєстровано на загальну площу 739,5 кв.м. за Державною судовою адміністрацією (свідоцтво про право власності від 11.11.2010 №7016, яке занесено в реєстрову кадастрову книгу під р.№93 кн.№6).
В результаті проведеного технічного обстеження 20.03.2018 була зафіксована зміна загальної площі будівлі суду з 626,9 кв.м. на 631,9 кв.м. за рахунок внутрішньої реконструкції будівлі суду.
Також в довідці №1712 від 20.03.2018 міститься інформація про те, що під час попередньої реєстрації права власності 24,6 кв.м. не були внесені до державного реєстру речових прав. Фактично загальна площа будівлі суду становить 656,5 кв.м., загальна площа станом на 20.03.2018 будівлі суду та гаражів становить 769,1 кв.м.
Технічний паспорт на будівлю суду та гаражі №8 на площі Соборній виготовлено станом на 20.03.2018 (а.с.86-95, т.1).
05.04.2018 державним реєстратором Пиріжківської сільської ради Малинського району Житомирської області  винесено рішення про державну реєстрацію  прав та їх обтяжень на об`єкт нерухомого майна  - нежитлове приміщення, будівля суду, загальною площею 656,5 кв.м., - загальна площа будівлі суду та гаражів становить 769,1 кв.м., форма власності - державна (а.с.172-174, т.2). Підставою виникнення права власності вказано свідоцтво про право власності на нерухоме майно №7016 від 11.11.2010.

29.05.2019 Рада адвокатів Житомирської області звернулась до Господарського суду Житомирської області з позовом до Виконавчого комітету Малинської міської ради,  Пиріжківської сільської ради про:
- визнання недійсним та скасування пункту 1.8 рішення виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області №355 від 15.11.2006 про оформлення права власності та видачу Державній судовій адміністрації України свідоцтва про право власності на нежитлову будівлю по площі Соборній, 8 в м.Малині Житомирської області;
- визнання недійсним та скасування пункту 3 рішення виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області №193 від 18.08.2010 про внесення змін до пункту 1.8 рішення виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області №355 від 15.11.2006 про викладення його в новій редакції "1.8. на нежитлову будівлю та гаражі площею 46,0 м2 та 66,6 м2 на площі Соборній, 8 Державній судовій адміністрації України";
- скасування рішення державного реєстратора Пиріжківської сільської ради Малинського району Житомирської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 40506079 від 05.04.2018 про реєстрацію права власності Державної судової адміністрації України на нежитлове приміщення - будівлю суду площею 656,5кв.м, загальною площею будівлі суду та гаражів 769,1кв.м по площі Соборній, 8 в м.Малині Житомирської області.
В обгрунтування позову позивач посилався на те, що пункт 1.8 рішення виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської міської ради №355 від 15.11.2006 про оформлення права власності та видачу Державній судовій адміністрації України свідоцтва про право власності всю будівлю Малинського районного суду по пл.Соборній, 8 в м.Малині Житомирської області загальною площею 656,5кв.м.  та пункт 3 рішення виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської міської ради №193 від 18.08.2010 про внесення змін до п.1.8 рішення виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської міської ради №355 від 15.11.2006 суперечить актам цивільного законодавства і порушує права та інтереси Ради адвокатів Житомисрької області, оскільки 1/10 частина приміщення, згідно рішення №184 від 17.09.1991 року “Про передачу майна бувшого райкому Компартії України” була передана на баланс Президії обласної колегії адвокатів для розміщення районної юридичної консультації та належить на праві власності позивачу як правонаступнику, а тому оскаржувані рішення є незаконними та підлягають скасуванню.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 13.06.2019 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 11.07.2019.
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 11.07.2019 постановлено залучити до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Державну судову адміністрацію України, підготовче засідання відкласти на 08.08.2019.

В судовому засіданні 24.09.2019 представник позивача подав заяву вх№02-44/1471/19 від 24.09.2019 про залучення до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Малинську районну раду Житомирської області, оскільки рішення по справі може вплинути на її права та обов`язки (а.с.120-122, т.1). Також, згідно заяви представник позивача просить зобов`язати Малинську районну раду Житомирської області надати суду документи про прийняття на баланс райвиконкому приміщення юридичної консультації, використання його за призначенням та можливості повернення приміщення на даний час Раді адвокатів Житомирської області.
24.09.2019 до Господарського суду Житомирської області від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно №7016 від 11.11.2010 (а.с.123-124, т.1).
07.10.2019 представник позивача подав заяву вх. №02-44/1561/19 про залучення до участі у справі третіх осіб на стороні позивача - Малинської районного ради та на стороні відповідача - державного реєстратора Пиріжківської сільської ради Лисенка Сергія Володимировича (а.с. 136-139, т.1).
28.10.2019 до Господарського суду Житомирської області від в.о. голови Малинського районного суду Житомирської області надійшла заява №02-09/140/19 від 23.10.2019 про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів Малинського районного суду Житомирської області (а.с. 2-3, т.2).
В судовому засіданні 29.10.2019 представником позивача подано клопотання про залучення у справі співвідповідача - державного реєстратора Лисенка Сергія Володимировича (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) (а.с. 16-17, т.2).
Також в судовому засіданні 29.10.2019 представником позивача подано заяву, згідно якої позивач вказував, що у заяві від 04.10.2019 (вх.№02-44/1561/19 від 07.10.2019) допущено помилку щодо залучення в якості третьої особи на стороні відповідача державного реєстратора Лисенка С.В. У вказаній заяві просив залучити Лисенка С.В. у якості співвідповідача у справі (а.с. 18, т.2).
01.11.2019 на поштову адресу Господарського суду Житомирської області від представника позивача Плетень С.Ю. надійшла заява про відвід судді Шніт А.В. у справі №906/521/19.
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 04.11.2019 постановлено заяву представника позивача про відвід судді Шніт А.В. у справі №906/521/19 передати для визначення судді в порядку, встановленому ч.1 ст.32 Господарського процесуального кодексу України; зупинити провадження у справі №906/521/19 до вирішення суддею, визначеним в порядку ч.1 ст.32 Господарського процесуального кодексу України, заяви представника позивача про відвід судді Шніт А.В. у справі №906/521/19.
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 06.11.2019 суддею Маріщенко Л.О. у задоволенні заяви Ради адвокатів Житомирської області про відвід судді Шніт А.В. по справі № 906/521/19 відмовлено.
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 07.11.2019 поновлено провадження у справі, підготовче засідання призначено на 21.11.2019.
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 21.11.2019 постановлено залучити до участі у справі співвідповідача державного реєстратора Пиріжківської сільської ради Малинського району Лисенка Сергія Володимировича; залучити до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Малинський районний суд Житомирської області; підготовче засідання відкласти на 16.12.2019.
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 16.12.2019 постановлено відмовити у задоволенні заяви Ради адвокатів Житомирської області (вх.№02-44/1471/19 від 24.09.2019) та заяви Ради адвокатів Житомирської області (вх.№02-44/1561/19 від 07.10.2019) про залучення до участі в розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Малинської районної ради та про витребування документів.
13.01.2020 до Господарського суду Житомирської області від позивача надійшла заява від 10.01.2020 (вх.№02-44/51/20 від 13.01.2020), згідно якої позивач просив залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Малинську районну державну адміністрацію Житомирської області (а.с. 154-159, т.2).
06.05.2020 до Господарського суду Житомирської області від Малинської міської ради надійшла справа №1525145118109 (Державна судова адміністрація, нежитлова будівля, м.Малин, пл.Соборна, 8) та її копія (а.с.37-55, т.3).
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 15.06.2020 постановлено залучити до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Малинську районну державну адміністрацію Житомирської області.
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 10.08.2020 постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу №906/521/19 до судового розгляду по суті.
19.01.2021 на електронну пошту Господарського суду Житомирської області від позивача надійшла заява від 18.01.2021 про відвід судді Шніт А.В. у справі №906/521/19. 
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 20.01.2021 відвід, заявлений представником Ради адвокатів Житомирської області, визнано необґрунтованим та постановлено передати заяву про відвід на розгляд іншому судді, який визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 Господарського процесуального кодексу України.
Ухвалою  Господарського суду Житомирської області від 20.01.2021 (суддя Тимошенко О.М.) у задоволенні заяви Ради адвокатів Житомирської області про відвід судді Шніт А.В. по справі № 906/521/19 відмовлено.

Розглянувши позов Ради адвокатів Житомирської області, Господарський суд Житомирської області дійшов до висновку про відмову в його задоволенні.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що Позивачем не доведено наявності у нього права власності на спірне приміщення в будівлі по вул. Соборна, 8 у м. Малин, а тому права Ради адвокатів Житомирської області як власника не порушені прийнятими виконавчим комітетом Малинської міської ради рішеннями №355 від 15.11.2006, №193 від 18.08.2010.
Закон України "Про адвокатуру" не містить положень, що кваліфікаційно-дисциплінарні комісії адвокатури є правонаступниками будь-яких органів, юридичних осіб чи об`єднань, які існували до набрання чинності Законом України "Про адвокатуру". А тому, відсутні підстави стверджувати, що створені на підставі Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" органи адвокатського самоврядування є правонаступниками колегій адвокатів, утворених на підставі Положення про адвокатуру Української PCP.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

За змістом статті 15 ЦК України право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 цього Кодексу.
Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.
Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.
Таким чином, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Відповідно до частини другої статті 45 ГПК України позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.
Отже, із завдань господарського судочинства, викладених у частині першій статті 2 ГПК України та зі змісту статті 16 ЦК України випливає, що суд, вирішуючи господарський спір, з`ясовує чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити.
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до п.п.8,13,15 Положення про Міністерство юстиції України РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04.09.1972 №416 та Ради депутатів трудящихся, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 30.09.1974 року №470 до сфери управління Міністерства юстиції та його територіальних органів відносилися відповідні питання як судів так і адвокатської діяльності.
Розпорядженням Голови Верховної Ради України №1539 від 10.09.1991 Ради Міністрів Кримської АРСР, місцевим органам виконавчої влади при визначенні порядку використання майна постановлено вирішити питання про пріоритетну передачу будинків обласних, районних і міських комітетів Компартії України тим, які займають приміщення, непридатні для відправлення правосуддя; Кабінету Міністрів України - вирішити питання про виділення в 1991-1992 роках додаткових асигнувань Міністерству Юстиції України на переобладнання переданих судам будинків та на їх утримання (т.1, а.с.190).
Відповідно до ст.19 Конституції України та ч.3 ст.24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно положень пункту 10 делегованих повноважень (б)  статті 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, облік та реєстрація відповідно до закону об`єктів нерухомого майна незалежно від форм власності. З наведеного вбачається, що на виконавчий орган міської ради покладено повноваження із легалізації статусу майна у цивільному обороті за особою, яка є власником.
Матеріали справи свідчать, що 17.09.1991 Рішенням виконкому Малинської районної ради народних депутатів (а.с.18, т.1) приміщення бувшого РК КПУ, яке знаходиться на площі 25 років Жовтня в м.Малині, загальною площею 591,4кв.м. балансовою вартістю 70822крб.18коп. вирішено прийняти на баланс райвиконкому, передати безоплатно:
- 9/10 часток, площею 532 кв.м. разом з господарськими надвірними будівлями (згідно паспорту на приміщення) – на баланс народного суду Малинського району з розміщенням в ньому нотаріальної контори;
- 1/10 частину, загальною площею 59,4 кв.м. (5 кімнат) – на баланс президії Житомирської обласної колегії адвокатів для розміщення юридичної консультації Малинського району;
вивільнені приміщення народного суду і юридичної консультації прийняти на баланс райвиконкому з послідуючою передачею в користування МУКБ, районного відділу по землевпорядкуванню, племстанції (пункт 4 рішення виконкому Малинської районної ради народних депутатів №184 від 17.09.1991).
Рішенням Господарського суду Житомирської області від 24.10.2002 у справі №11/78"НА" визнано недійсним пункт 4 рішення виконкому Малинської районної ради народних депутатів №184 від 17.09.1991 в частині передачі райвиконкому на баланс вивільненого приміщення в м.Малині по вул. Н.Сосніної,8 (а.с.126-128, т.2).
Спільним Наказом №127/5; 513 від 16.10.2003 Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України “Про передачу будівель (приміщень) місцевих судів Житомирської області” передано зі сфери управління Міністерства юстиції України до сфери управління Державної судової адміністрації України будівлі (приміщення) місцевих судів Житомирської області згідно переліку (а.с.80-81, т.1). До переліку входить Малинський районний суд.
Відповідно до Акту приймання-передачі, затвердженого головою Державної судової адміністрації 08.01.2004 (а.с.82-83, т.1), 18.12.2003 комісія провела обстеження об`єкта передачі – Малинського районного суду за адресою м.Малин, пл.Соборна, 6, який належить обласному управлінню юстиції і передається територіальному управлінню Державної судової адміністрації в Житомирській області. Загальні відомості – рік введення в експлуатацію – 1993, площа будови (загальна) – 872,9кв.м., корисна площа в будівлях виробничого призначення 650,3кв.м., корисна площа в будівлях невиробничого призначення – 112,6 кв.м. Пропозиції комісії – приміщення суду, гаражі передати на баланс територіальному управлінню Державної судової адміністрації в Житомирській області.
Згідно відповіді №1540/03-12 від 18.11.2019 Виконавчого комітету Малиснької міської ради Житомирської області Малинський районний суд рахується за адресою площа Соборна, 8, інформація про зміну нумерації будівлі Малинського районного суду за адресою м.Малин площа Соборна,6 м.Малин площа Соборна,8 відсутня (а.с.133, т.2).
Рішенням Виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області №355 від 15.11.2006 (а.с.15, т.1) вирішено оформити право власності на об`єкти нерухомого майна та видати свідоцтво про право власності на нежитлову будівлю по площі Соборній 8 Державній судовій адміністрації України (п.1.8. рішення).
21.11.2006 Виконавчим комітетом Малинської міської ради  Державній судовій адміністрації видано свідоцтво №1894 (серія САА №301375) про право власності на нерухоме майно – нежитлову будівлю суду та гаражі за адресою Житомирська обл., м.Малин, пл.Соборна, буд.8, форма власності - державна (а.с.182, т.1). Згідно копії свідоцтва, яка міститься в матеріалах справи, загальна площа об`єкта – 625,7 кв.м. (виправлено – 626,9 кв.м., гаражі пл.46,0 кв.м., 66,6 кв.м.).
29.04.2010 Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області звернулося із листом №04-910/10 (а.с.191, т.1) до голови Малинського районного суду, в якому зазначено, що відповідно до свідоцтва про право власності від 21.11.2006 вказано загальну площу об`єкта нерухомості – 625,7 кв.м., одночасно в інвентаризаційній справі №1712 на будівлю №8 пл. Собоорна в м.Малині, виготовленій Малинським бюро технічної інвентаризації (а.с.162-205, т.1) загальна площа будівлі становить 625,9 кв.м., гаражів – 66,6 кв.м. та 46,0 кв.м. Територіальне управління просило вжити заходів щодо доповнення графи “опис об`єкта” у свідоцтві про право власності інформацією про площу гаражів відповідно до інвентарної справи.
Пунктом 3 Рішення Виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області №193 від 18.08.2010 (а.с.16, т.1) вирішено внести зміни до п.1.8. рішення виконкому №355 від 15.11.2006 та викласти його в такій редакції: “ 1.8. на нежитлову будівлю та гаражі площею 46,0 м.кв. та 66,6 м.кв. на площі Соборній, 8 Державній судовій адміністрації України”.
11.11.2010 Виконавчим комітетом Малинської міської ради на підставі Рішення виконкому Малинської міської ради №193 від 18.08.2010 видано Державній судовій адміністрації свідоцтво про право власності №7016 на нерухоме майно (серії САС  №571840)  - нежитлову будівлю, будівлю суду та гаражі за адресою – Житомирська обл., м. Малин, площа Соборна, 8, загальною площею 739,5 кв.м., будівля суду – пл. 626,9 кв.м., гаражі – пл.46,0кв.м., пл. – 66,6 кв.м. (а.с.195, т.1). 
Таким чином, у 2010 році свідоцтво про право власності видавалося на приміщення нежитлової будівлі суду за адресою м. Малин, площа Соборна, буд.8 за матеріалами технічної інвентаризації, згідно якої приміщення двох кабінетів площею 24,6 кв.м. до загальної площі будівлі не включалися.
Також із вище зазначеного свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11.11.2010 №7016 вбачається, що нежитлова будівля суду перебуває у державній власності (т. 1 а.с. 195). 
Згідно інвентарної картки Головного територіального управління юстиції у Житомирській області № 32 обліку основних засобів в бюджетних установах приміщення Малинського районного суду (адреса: м. Малин, площа Соборна, 6) до грудня 2003 року знаходилося у сфері управління Міністерства юстиції України на балансі Житомирського обласного управління юстиції.
З вище викладеного вбачається, що, будівля за адресою: м. Малин, площа Соборна, 8, знаходилася у державній власності у сфері управління Міністерства юстиції України, а з 2004 року передана Державній судовій адміністрації України. 
Тобто дана будівля, в якій розміщений Малинський районний суд (адреса: м. Малин, площа Соборна, 8) не знаходилася на балансі Малинської районної державної адміністрації Житомирської області як про це зазначає апелянт.
Окрім того, перебування об`єкту на балансовому обліку не є ознакою його права власності на цей об`єкт.
Баланс підприємства є формою бухгалтерського обліку, визначення складу і вартості майна, але не є доказом перебування майна у власності чи володінні особи. Інші докази на підтвердження за позивачем права власності на спірне майно матеріали справи не містять.
Згідно зі статтею 182 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав. їх виникнення перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Відповідно до частини четвертої статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації прав підлягають:
1) право власності;
2) речові права, похідні від права власності, зокрема право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менше трьох років;
Таким чином, без реєстрації права власності, особа не стає повноправним власником нерухомого майна.
Згідно із ст.ст. 2, 326 ЦК України, від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади.
Станом на 11.11.2010 р. державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна проводило Бюро технічної інвентаризації на підставі Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Мінюсту №7/5 від 07.02.2002 р. з наступними змінами та доповненнями (надалі за текстом - Тимчасове положення №7/5, втратило чинність 01.01.2013 р).
Згідно з п. 1.4. Тимчасового положення №7/5 право власності на нерухоме майно, розміщене на території України, що належало державі в особі органів уповноважених управляти державним майном, підлягало обов`язковій державній реєстрації.
Згідно з п.1.7 Тимчасового положення № 7/5 державна реєстрація прав проводиться реєстратором БТІ за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим БТІ. реєстратор якого проводить державну реєстрацію прав на цей об`єкт.
Реєстратор БТІ самостійно присвоював реєстраційний номер об`єкту, права щодо якого підлягали державній реєстрації, здійснював відкриття, ведення та закриття реєстраційних справ (п. 1.13 Тимчасового положення № 7/5).
Реєстратор БТІ встановлював відповідність відомостей про об`єкту права щодо якого підлягали державній реєстрації, наявним у Реєстрі прав та поданим документам (п. 3.1 Тимчасового положення № 7/5).
Державна реєстрація прав проводилася після технічної інвентаризації об`єкта, права щодо якого підлягали державній реєстрації.
На кожний об`єкт, права щодо якого підлягали державній реєстрації та право власності на який заявлено вперше, реєстратор БТІ одночасно з внесенням запису до відповідного розділу Реєстру прав присвоював реєстраційний номер такому об`єкту, який залишався незмінним протягом усього часу його існування (п. 3.10 Тимчасового положення № 7/5).
Розділ VIII Тимчасового положення № 7/5 визначав особливості оформлення права власності на нерухоме майно з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно органами місцевого самоврядування.
Оскільки нерухоме майно, розміщене на території України, що належало державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, підлягало обов`язковій державній реєстрації, згідно з п. 8.1 Тимчасового положення № 7/5, оформлення права власності здійснювалося з видачею свідоцтва про право власності органами місцевого самоврядування, зокрема, юридичним особам на підставі документів, установлених законодавством, які підтверджують право власності на об`єкти нерухомого майна.
До заяви про оформлення права власності на нерухоме майно додавалися матеріали технічної інвентаризації об`єкта нерухомого майна, а також інші документи, визначені Положенням (п, 8.2 Тимчасового положення № 7/5).
Згідно з п. 8.3 Тимчасового положення №7/5 було передбачено, що підготовку документів для видачі свідоцтва про право власності за дорученням органів місцевого самоврядування та інших органів відповідно до законодавства могли проводити БТЇ.

Як вже зазначалося вище, нежитлова будівля за адресою: площа Соборна, 8, м. Малин Житомирської області, завжди належала державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, а саме: Міністерства юстиції України, а з 2004 р. Державної судової адміністрації України, яке підлягало обов`язковій державній реєстрації (ш.1.4. Тимчасового положення №7/5).
З 01 січня 2013 року відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" запроваджена нова система державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у зв`язку з ним БТІ припинило діяльність з технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, реєстрації права власності на це майно, та інших видів робіт щодо інвентаризації нерухомого майна.
У відповідності до ст, 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав - офіційне визнання підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запис; д: Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Стаття 3 вказаного вище Закону передбачає, обов`язковість державної реєстрації драв у Державному реєстрі прав. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.
Відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" ДСА України було прийнято рішення привести у відповідність установчі документи, а саме: технічний паспорт на будівлю суду та гаражі Малинського районного суду від 20.03.2018 р., Державною судовою адміністрацією України було оформлено право державної власності на будівлю суду загальною площею 656,5 кв.м., що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.04.2018 р,, номер запису про право власності 25606830.
Як вбачається з довідки Малинського районного комунального підприємства з технічної інвентаризації Житомирської обласної ради від 20.03.2018 р. № 1712 на підставі Свідоцтва про право власності від 11.11.2010 р. № 7016, які занесені в реєстрову кадастрову книгу під № 93 кн. № 6, в результаті технічного обстеження 20.03.2018 р. вищевказаної будівлі суду та гаражів була зафіксована зміна загальної площі будівлі суду з 626,9 кв.м. на 631,9 кв.м. за рахунок внутрішньої реконструкції будівлі суду.
З правового аналізу правовідносин, що виникли між сторонами з приводу визнання недійсними рішень виконавчого комітету Малинської міської ради №355 від 15.11.2006 року та п.3 рішення виконкому Малинської міської ради №193 від 18.08.2010 року, вбачається, що за своєю правовою природою вони є ненормативними актами, прийнятими органом місцевого самоврядування в процесі реалізації наданих йому законом повноважень.
Конституційним Судом України у рішенні по справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) у справі за № 1-9/2009 від 16.04.2009 зазначено, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). 
Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). 
З вище викладеного вбачається, що, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.
Отже, ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.
Згідно частини 2 ст.20 Господарського кодексу України права та законні інтереси осіб захищаються, зокрема, шляхом визнання недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб`єкта господарювання.
Відповідно до ст.21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Згідно частини 10 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.
Підставами для визнання акту незаконним та його скасування є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. 
Обов`язковою умовою визнання акту незаконним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акту прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.
Згідно Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР від 31.01.1966, реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депута  тів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Будинки, що підлягають реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих. Установі, підприємству або організації про ведену реєстрацію бюро технічної інвентаризації видає реєстраційне посвідчення (до даток №3, 3-а). 
Реєстрація провадиться на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів) згідно з додатком №1. До реєстру повинні бути подані оригінали правовстановлюючих документів та копії з них, засвідчені у встановленому законом порядку, копії цих документів залишаються в справах бюро технічної інвентаризації.
Колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують право власності на частину спірного приміщення за юридичною консультацією (акт введення приміщення в експлуатацію, реєстраційне посвідчення на частину будівлі, тощо).
Також, в матеріалах справи відсутні докази прийняття спірного примі щення на баланс президією Житомирської обласної колегії адвокатів або докази перебування спірного приміщення на балансі Ради адвокатів Житомирської області.
Згідно з ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу Автономної Республіки Крим, або органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.
Відповідно до ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Колегія суддів враховує, що підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. 
Згідно із частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Оскільки Позивачем не доведено наявності у нього права власності на спірне приміщення в будівлі по вул. Соборна, 8 у м. Малин, колегія суддів вважає, що права Ради адвокатів Житомирської області як власника частини спірного приміщення,  прийнятими виконавчим комітетом Малинської міської ради рішеннями №355 від 15.11.2006, №193 від 18.08.2010 не порушені, у зв`язку з чим, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Щодо тверджень апелянта про те, що Рада адвокатів Житомирської області є правонаступником обласної колегії адвокатів Житомирської області, колегія суддів зазначає наступне.
Положеннями ст.16 ЦК України та ст.2 ГПК України передбачено, що необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність відповідного суб`єктивного права (охоронюваного законом інтересу) у позивача та його порушення (невизнання або оспорювання) з боку відповідача. На позивача покладений обов`язок обґрунтувати свої вимоги поданими до суду доказами, тобто довести, що його права та інтереси порушуються, оспорюються чи не визнаються, а тому потребують захисту.
Відповідно до Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України правонаступництво - це спосіб передання всього свого майна, прав та обов`язків однією юридичною особою іншим юридичним особам - правонаступникам, що здійснюється в результаті злиття, приєднання, поділу та перетворення (статті 104 та 59 відповідно).
Тобто, в результаті правонаступництва створюється нова (нові) юридична особа, до якої переходить майно, права та обов`язки юридичної особи, яка припинилася.
Відповідно до ст. 13 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою, а тому на нього розповсюджується законодавство про підприємницьку діяльність. 
Положеннями Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів від 09.06.2017 р. передбачено. Адвокатура України - недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової* допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури.
Апелянт в апеляційній скарзі посилається на Закон України "Про адвокатуру" від 19.12.1992 № 2887-ХІІ, який діяв на момент виникнення даних правовідносин.
Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України "Про адвокатуру", адвокат не може працювати в суді, прокуратурі, нотаріаті, органах внутрішніх справ, служби безпеки, державного управління.
Тобто, дана норма підтверджувала те, що адвокат ще з 1992 р. не міг працювати в приміщенні суду, прокуратури, нотаріату і т.д.
Положеннями статті 13 Закону України "Про адвокатуру" від 19.12.1992 № 2887-ХІІ були вперше утворені кваліфікаційно-дисциплінарні комісії адвокатів, для визначення рівня професійних знань осіб, які мають намір займатися адвокатською діяльністю, вирішення питань про дисциплінарну відповідальність адвокатів в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі утворюються строком на 3 роки кваліфікаційно-дисциплінарні комісії адвокатури. 
Ці комісії утворюються в складі двох палат - атестаційної та дисциплінарної. Положення про кваліфікаційно-дисциплінарні комісії адвокатури та Вищу кваліфікаційну комісію адвокатури затверджені Указом Президента України від 05.05.1993 року.
05.07.2012 р. був прийнятий Закон України №5076 "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон № 5076). 
У процесі реалізації положень цього закону, відповідно до Перехідних положень, кваліфікаційно-дисциплінарні комісії адвокатури в регіонах були зобов`язані скликати установчі конференції адвокатів та сформувати нові органи адвокатського самоврядування.
Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури є юридичною особою публічного справа, створеною Указом Президента України у 1993 році, на яку було покладено питання організації установчого з`їзду адвокатів України.
Отже правовий аналіз вищезазначених норм свідчить про те, що Рада адвокатів Житомирської області не є правонаступником колегії адвокатів Житомирської області.
Окрім того, згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відсутні дані про юридичних осіб, правонаступником яких є Рада адвокатів Житомирської області (а.с.206-208, т.2).

Інші доводи апелянта, викладені ним в апеляційній скарзі, спростовуються вище встановленими обставинами справи та не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.
Слід також зазначити, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010р. у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Апелянтом не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції в зв`язку з чим, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення Господарського суду Житомирської області від 25.01.2021 р. у справі №906/521/19 прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права та з врахуванням всіх обставин справи, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

          Керуючись ч. 6 ст. 233, ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Ради адвокатів Житомирської області на рішення Господарського суду Житомирської області від 25.01.2021 р. у справі №906/521/19 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Житомирської області від 25.01.2021 р. у справі №906/521/19 залишити без змін.
3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку встановленому ст.ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Справу  №906/521/19 повернути до господарського суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений "07" червня 2021 р.

Головуючий  суддя                                                                      Демидюк О.О. 

Суддя                                                                                              Юрчук М.І.  

Суддя                                                                                              Савченко Г.І.