ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

18 травня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/13122/19	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Коршуна А.О. (доповідач),
                               суддів:  Панченко О.М., Чепурнова Д.В.,     
за участю секретаря судового засідання Яковенко О.М. 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу:	 Головного управління ДПС у Дніпропетровській області  	
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду  від 30.06.2020р. у справі №160/13122/19	
за  позовом:	Головного управління ДПС у Дніпропетровській області 	
до:  про:	Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпроолія»  стягнення заборгованості  	

ВСТАНОВИВ:

23.12.2019р. Головне управління ДПС у Дніпропетровській області (далі - ГУ ДПС  у Дніпропетровській області) звернулось  до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом  до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпроолія» (далі - ТОВ «Дніпроолія») про стягнення заборгованості / а.с. 4-5 том 1/.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.12.2019р. за вищезазначеним адміністративним позовом було відкрито провадження в адміністративній справі №160/13122/19 та справу призначено до судового розгляду / а.с. 2 том 1/.
Позивач,  посилаючись у позовній заяві, на те, що відповідач у справі є юридичною особою та платником податків, у тому числі  податку на додану вартість (далі - ПДВ), та перебуває на податковому обліку у Соборному управлінні ГУ ДПС у Дніпропетровській області, на момент звернення з цим позовом в інтегрованих картках платника податків ТОВ «Дніпроолія» обліковується податковий борг на загальну суму   1093452198,21 грн., у тому числі по ПДВ - 1093101690,21 грн., по адміністративний штрафам та іншим санкціям у сумі 350508грн., який нараховано внаслідок несплати грошових зобов`язань платником податків самостійно та контролюючим органом, оскільки ця сума податкового боргу є узгодженою, вона підлягала сплаті платником податків у встановлений чинним законодавством строк, але відповідачем цього не було зроблено, тому позивач просив суд стягнути податковий борг з ТОВ «Дніпроолія» на користь держави у розмірі 1093452198,21грн. шляхом стягнення коштів з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.06.2020р. у справі №160/13122/19  адміністративний позов задоволено частково, стягнуто з ТОВ «Дніпроолія» податковий борг на користь держави у розмірі 647960628,39 грн. шляхом стягнення коштів з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, в іншій частині позовних вимог відмовлено / а.с. 177-180 том 2/.
Позивач у справі - ГУ ДПС у Дніпропетровській області, не погодившись із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції від 30.06.2021р. в частині відмови у задоволенні частини заявлених позовних вимог, подав апеляційну скаргу / а.с. 190-192 том 2/, яка разом з матеріалами адміністративної справи №160/13322/19 надійшли до суду апеляційної інстанції  05.08.2020р. / а.с. 189 том 2/.
Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 06.08.2020р.  у справі №160/13122/19 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від  30.06.2020р.  у справі №160/13122/19 /а.с. 197 том 1/ та апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження у судовому засіданні призначено на 14 годин 30 хвилин 22.09.2020р. / а.с. 198 том 2/,  про що судом було повідомлено учасників справи / а.с. 199- 202 том 2/ .
Відповідач - ГУ ДПС у Дніпропетровській області, посилаючись у апеляційній скарзі / а.с. 190-192 том 2/ на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи не було з`ясовано усі обставини справи, та зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи в частині того, що до складу податкового  боргу відповідача, який підлягає стягненню, не може бути включена сума пені у розмірі 441663573,44грн. через не доведення позивачем наявності підстав та дотримання ним порядку її нарахування, оскільки ця сума пені нарахована на суму податкових зобов`язань відповідача з ПДВ,які визначені податковими-повідомленнями рішеннями податкового органу правомірність прийняття яких підтверджена судовим рішенням у справі №804/3088/18, яке набрало законної сили, тому просив рішення суду першої інстанції від 30.06.2020р. в частині відмови у задоволенні частини позовних вимог про стягнення з відповідача  податкового боргу  який складається з пені у розмірі 441663573,44грн. скасувати, як прийняте із порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, та прийняти у справі у справі нове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі. 
З матеріалів цієї справи вбачається, що судом апеляційної інстанції неодноразово вчинялись дії спрямовані на належне повідомлення відповідача про день, годину та місце розгляду цієї справи судом апеляційної інстанції з метою дотримання гарантованих чинним законодавством прав учасника судової справи знати про дату розгляду справи відносно нього та брати участі у її розгляді судом, а саме засобами поштового зв`язку надсилались рекомендовані листи із зворотнім повідомленням про отримання  за відомими суду апеляційної інстанції адресами відповідача у справі - ТОВ «Дніпроолія»:- м. Дніпро, вул. Старокозацька ( раніше- Комсомольська), 6 офіс 2, який зазначено у адміністративному позові, відзиві на позовну заяву та заявах відповідача під час розгляду справи судом першої інстанції, апеляційній скарзі / а.с. 4-5 том 1, а.с. 7-18, 48-49,59-60, 190-192 том 2/ та за зміненої податковою адресою відповідача - Винницька обл., м. Вінниця, вул. Соборна, буд. 15 / а.с. 240-245 том 2/, але усі поштові відправлення повернулись на адресу суду із причин відсутності адресата за зазначеною  ним адресою, також повідомлення відповідача про дату розгляду справи апеляційним судом та необхідність забезпечення явки представника до суду у судове засідання для участі у розгляді цієї справи також здійснювалось шляхом направлення судових повісток засобами електронного зв`язку за електронною адресою відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зазначено у відзиві на позовну заяву та заявах відповідача під час розгляду справи судом першої інстанції, апеляційній скарзі / а.с. 7-18, 48-49,59-60, 190-192 том 2/.
У зв`язку із тим, що суддя Чередниченко В.Є., який входить до складу колегії суддів, що розглядає справу  №340/5326/20 , станом на 18.05.2021р. перебуває у відпустці, із застосуванням системи документообігу суду здійснено заміну   складу суду, що розглядає справу, та визначено склад суду: головуючий суддя Коршун А.О., судді Панченко О.М., Чепурнов Д.В.  / а.с. 33-35 том 3/.
Представник позивача у судовому засіданні 18.05.2021р. підтримала доводи викладені у апеляційній скарзі та просила суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції від 30.06.2020р. в частині відмови у задоволенні частини позовних вимог про стягнення з відповідача  податкового боргу  який складається з пені у розмірі 441663573,44грн. скасувати, як прийняте із порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, та прийняти у справі у справі нове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Відповідач про день, годину та місце розгляду цієї справи повідомлявся неодноразово за відомими суду апеляційної інстанції адресами: - м. Дніпро, вул. Старокозацька ( раніше- Комсомольська), 6 офіс 2, який зазначено у адміністративному позові, відзиві на позовну заяву та заявах відповідача під час розгляду справи судом першої інстанції, апеляційній скарзі / а.с. 4-5 том 1, а.с. 7-18, 48-49,59-60, 190-192 том 2/ та за зміненої податковою адресою відповідача - Винницька обл., м. Вінниця, вул. Соборна, буд. 15 / а.с. 240-245 том 2/ , письмового відзиву на апеляційну скаргу не надав. За таких обставин колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутність представника відповідача. 
Заслухавши у судовому засіданні представника позивача, перевіривши  доводи апеляційної скарги, матеріали адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції  в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з  наступних підстав.
Під час розгляду цієї справи судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ТОВ «Дніпроолія» (код ЄДРПОУ 36726560) зареєстровано як юридична особам, є платником податків, у тому числі ПДВ, та як платник податків знаходиться на обліку  у Соборному управлінні ГУ ДПС у Дніпропетровській області.
Також судом встановлено, що в інтегрованих картках платника податків ТОВ «Дніпроолія» станом на момент звернення позивача до суду з цим позовом обліковується податковий борг на загальну суму 1089624201,88 грн., в тому числі : - з ПДВ  в сумі 1089273693,88 грн., - по адміністративним штрафам та іншим санкціям в сумі 350508,00грн., який нарахований внаслідок несплати платником податків у встановлені строки грошових зобов`язань нарахованих ним самостійно та контролюючим органом./ а.с. 9-12, 13-14,15 том 1/.
При цьому податковий борг з ПДВ  нарахований на підставі:
-          податкової декларації № 9104469690 від 20.05.2019 р. в сумі 104305,00 грн. /а.с. 195 том 1/,
-          податкового повідомлення-рішення № 0022991402 від 14.12.2017 р. в сумі 647233948,75 грн. / а.с. 19 том 2/; 
-          податкового повідомлення-рішення № 0023001402 від 14.12.2017р. в сумі 271867,60 грн. / а.с. 20-21 том 2/, 
-          нарахованої пені в сумі 441663573,44 грн.;
а податковий борг по адміністративним штрафам та іншим санкціям нарахований на підставі: 
-          податкового повідомлення-рішення № 0016115141 від 28.05.2019 р. в сумі 510,00 грн., 
-          податкового повідомлення-рішення № 0023041407 від 14.12.2019 р. в сумі 365400,00 грн.,
і з урахуванням переплати в сумі 14892,00 грн., сума боргу складає 350508,00 грн.
Судом під час розгляду цієї справи встановлено, що  рішенням Дніпропетровського окружним адміністративним судом від 16.04.2019р. у справі №804/3088/18, яке набрало законної сили 04.11.2019р.,   адміністративний позов ТОВ «Дніпроолія» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 14.12.2017 року №№ 0022991402, 0022981402, 0023001402, 0023041407 залишено без задоволення /а.с. 81-91 том 2/,  що свідчить про те, що податкові повідомлення-рішення №0022991402, № 0023001402  від 14.12.2017р., податкові зобов`язання з ПДВ за якими включені позивачем до складу податкового боргу ТОВ «Дніпроолія»,  та податкове повідомлення - рішення № 0023041407 від 14.12.2019р., є узгодженими. 
Як вбачається з рішення суду першої інстанції від 30.06.2020р. у цій справі / а.с. 177-180 том 2/, яке є предметом апеляційного перегляду,  адміністративний позов задоволено частково, стягнуто з ТОВ «Дніпроолія» податковий борг на користь держави у розмірі 647960628,39 грн. шляхом стягнення коштів з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, в іншій частині позовних вимог відмовлено. При цьому до розміру податкового боргу який підлягає стягнення за цим рішенням судом першої інстанції віднесено: - розмір ПДВ, який нарахованого на підставі податкової декларації відповідача № 9104469690 від 20.05.2019 р., розмір ПДВ визначений податковими повідомленнями-рішеннями № 0022991402, № 0023001402 від 14.12.2017р.; - розмір адміністративних штрафів на підставі податкових повідомлень-рішень№ 0023041407 від 14.12.2019 р., №0016115141 від 28.05.2019 р., і з урахуванням переплат ця сума становить 647960628,39 грн.
З апеляційної скарги позивача вбачається, що вищезазначене рішення суду першої інстанції оскаржується ним лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача податкового боргу з пені у розмірі 441663573,44грн., оскільки на думку податкового органу ця пеня на рахована на суму ПДВ яка є узгодженою відповідно до рішення  Дніпропетровського окружним адміністративним судом від 16.04.2019р., у справі №804/3088/18, яке набрало законної сили 04.11.2019р.,  предметом спору у якій було оскарження податкових повідомлень-рішень від 14.12.2017 року №№ 0022991402, 0022981402, 0023001402, 0023041407, якими визначено ТОВ «Дніпроолія» податкові зобов`язання з ПДВ.
Враховуючи положення ст. 308 КАС України апеляційний розгляд цієї справи здійснюється в межах доводів апеляційної скарги позивача у справі, тобто в частині відмови у задоволенні заявлених  ним позовних вимог про стягнення з відповідача суми заборгованості з податкового боргу з ПДВ  у розмірі  441663573,44грн., яка є пеня, що нарахована на суму боргу з ПДВ, який визначено узгодженими податковими повідомленнями-рішеннями №0022991402, № 0023001402  від 14.12.2017р..
Під час розгляду цієї справи судом встановлено, що пеня у розмірі  441663573,44грн. нарахована на суми виявлених податковим органом занижень податкових зобов`язань з ПДВ за період з січня 2015р. по грудень 2016р. з граничним строком сплати 30.01.2017р. / а.с. 80 том 2/.
Спірні відносини, що виникли між сторонами у справі, які є відносинами, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України ( далі - ПК України).
Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК  України, платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
З огляду на положення п.41.2 ст.41 вищезазначеного Кодексу органами стягнення заборгованості зі сплати податків та обов`язкових платежів є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Відповідно до п.41.1 цієї статті, контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.
Положеннями  п.  57.2 ст. 57 ПК України передбачено, що  у разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних з порушенням податкового законодавства, такий платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму податкового зобов`язання у строки, визначені в цьому Кодексі та в статті 297 Митного кодексу України, а якщо такі строки не визначено, - протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування.
Частиною першою п. 57.3 ст. 57 ПК України встановлено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54,3.1. 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, відповідно до положень п. 57.3 ст. 57 цього ж Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Отже аналіз наведених норм чинного податкового законодавства дає можливість зробити висновок про те, що по завершенню вказаного у п. 57.3 ст. 57 ПК України  10-денного строку, якщо у податкового органу не буде відомостей (документально підтверджених) щодо сплати або оскарження визначеного податковим органом грошового зобов`язання, контролюючий орган зобов`язаний розпочати заходи, спрямовані на забезпечення сплати платником податків цього зобов`язання, зокрема сформувати податкову вимогу.
Пунктом   129.1   статті   129 ПК України   (у редакції, чинній до 01.01.2017р.) передбачено, що після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.
Нарахування пені розпочинається:
а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов`язання платником податків - після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного цим Кодексом;
б) при нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.
Наведена редакція ПК України  передбачала застосування фінансової санкції до платників податків у вигляді нарахування пені за весь період заниження податкового зобов`язання на суму такого заниження, оскільки платник весь період, коли він не декларував та не сплачував податки, користувався коштами, які він повинен був сплатити до бюджету.
01.01.2017р. набрав чинності   Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні»   №1797-VIII    від 21.12.2016р. і цим законом пункт 129.1 ст. 129 ПК України викладений в наступній редакції:
« 129.1. Нарахування пені розпочинається:
129.1.1 при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження)».
Таким чином з 01.01.2017р. змінено правове регулювання питання нарахування пені і передбачено, що пеня розпочинає нараховуватись з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).
Як вбачається з наданих суду позивачем у справі копій  інтегрованих карток платника податків ТОВ «Дніпроолія» , пеня нараховувалась позивачу саме на підставі пп. 129.1.2 п. 129.1 ст. 129 ПК України, редакція (з 01.01.2017) якої передбачає,   нарахуванні суми податкового зобо`вязання , визначеного контролюючим органом у випадках, не пов`язаних з проведенням податкових перевірок, замість пп.  129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України, тобто відповідачем застосована норма яка, не підлягає застосуванню, але при цьому для нарахування пені податковий орган застосовував положення пп. 129.1.2 п. 129.1 ст. 129 ПК України, які діяли до 01.01.2017 р.
Але колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що з урахуванням фактичних обставин цієї справи та вимог щодо застосування законів та нормативно-правових актів з урахуванням їх дії в часі та просторі,  у відповідача право на нарахування пені виникло  після проведення перевірки та оформлення її результатів, оскільки наявність цих обставин є обов`язковою умовою, за наявності  якої  розпочинається процедура нарахування пені, і враховуючи, що момент застосування такої процедури вже діяла норма у новій редакції, саме за правилами цієї норми і має відбуватись таке нарахування, тому у випадку донарахування платнику суми грошового зобов`язання за результатами перевірки нарахування пені розпочинається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання і ст. 129 ПК України, в редакції чинній з 01.01.2017р., не передбачає можливості  нарахування пені у разі виявлення контролюючим органом заниження податкових зобов`язань на суму такого заниження та за весь період заниження.
Аналогічна висновок зроблено  Верховним Судом під час розв`язання подібних відносин щодо визначення періоду за який підлягає нарахуванню пеня у разі несплати узгодженого податкового зобов`язання платником податків та викладено у постанові від 14.05.2020 р. у справі № 822/3190/17.
Приймаючи до уваги вищенаведене колегія суддів вважає, що податковий орган безпідставно здійснив нарахування пені на суму грошового зобов`язання позивача у справі , за результатами податкової перевірки, з 2015р., оскільки податкові зобов`язання на які нарахована ця пеня визначені на підставі акту перевірки № 32407/04-36-14-02/36726560, який був складений   лише у грудні  2017р. / а.с. 22-193 том 1/, що зазначено у прийнятих позивачем за результатами перевірки податкових повідомлення-рішеннях щодо визначення податкових зобов`язань відповідача з ПДВ / а.с. 19,20-21 том 2/.
Отже приймаючи до уваги вищенаведене колегія суддів вважає, що позивачем у справі під час розгляду цієї справи як судом першої інстанції так і апеляційним судом не було надано суду належних та допустимих доказів щодо правомірності визначення ним суми пені у розмірі 441663573,44грн., яка нарахована на суми виявлених податковим органом занижень податкових зобов`язань відповідача з ПДВ, які є узгодженими, що свідчить про те, що заявлені позивачем у справі позовні вимоги у цій частині не знайшли свого підтвердження під час розгляду цієї справи, і суд першої інстанції постановив правильне рішення щодо відмови позивачу у задоволенні цієї частини позовних вимог через їх необґрунтованість та безпідставність.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про часткове задоволення заявлених позивачем вимог,   зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, вважає необхідним рішення суду  першої інстанції від 30.06.2020р.  у цій адміністративній справі  залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача  необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального  права, і міркування відповідача  про неправильне застосування судом першої інстанції норм чинного матеріального та процесуального права не можна визнати спроможними і достатніми підставами для скасування оскаржуваного  судового рішення.  
На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 243, ст. ст. 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну   скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області  - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду   від 30.06.2020р. у справі №160/13122/19 -  залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 329, 331 КАС України.
                    Повний текст постанови виготовлено 28.05.2021р.
   
Головуючий - суддя                                                                      А.О. Коршун 

                               суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов