П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/8220/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Салюк П.І.   
Суддя-доповідач -  Курко О. П.   
21 квітня 2021 року                                                                                                                  м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Курка О. П. 
суддів:  Гонтарука В. М.  Іваненко Т.В. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 січня 2021 року позов задоволено, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про перерахунок пенсії №968200158754 від 06 грудня 2018 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій зарахувати з 01 січня 2019 року до страхового стажу, що враховується при обчисленні пенсії періоди роботи ОСОБА_1 в районі Крайньої Півночі з 05 березня 1965 року по 29 жовтня 1975 року, з 29 грудня 1976 року по 04 листопада 1985 року, з 01 листопада 1988 року по 27 липня 1991 року у пільговому обчисленні, один рік роботи, як один рік і шість місяців; стягнуто на користь ОСОБА_1 840 грн. 80 коп. судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.  
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Відповідач зазначив, що згідно записів трудової книжки, позивач з 05 березня 1965 року по 29 жовтня 1975 року працював у шахті № 9 м.Воркута та з 29 грудня 1976 року по 04 листопада 1985 року, з 01 листопада 1988 року по 27 липня 1991 року в шахті "Південна" виробничого об`єднання "Оворквугілля" що відносяться до районів Крайньої Півночі. Також апелянт вказує на те, що трудових договорів та інших документів, які б підтверджували факт їх укладання, за періоди роботи в районах Крайньої Півночі з 05 березня 1965 року по 29 жовтня 1975 року, з 29 грудня 1976 року по 04 листопада 1985 року, з 01 листопада 1988 року по 27 липня 1991 року позивачем не надавались. Окрім того, відповідач вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечив наведені доводи апеляційної скарги, зазначивши про їх необґрунтованість та повне спростування в ході розгляду даної справи судом першої інстанції.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.       
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 з 29 квітня 1999 року отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, розмір якої з 01 січня 2004 року обчислено за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Під час призначення пенсії у 1999 році періоди роботи позивача у шахтах ВО "Воркутавугілля" було зараховано до трудового стажу у пільговому обчисленні як один рік 6 місяців за один рік роботи, так як підприємство знаходилося у районі Крайньої Півночі.
Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №968200158754 від 06 грудня 2018 року, здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2019 року та відповідно до якого з 01 січня 2019 року розмір його пенсії обчислено, виходячи із стажу роботи 49 років 8 місяців 16 днів, тобто, без врахування роботи у районах Крайньої Півночі у пільговому обчисленні.
Вважаючи дії відповідача щодо перерахунку пенсії без врахування роботи у районах Крайньої Півночі у пільговому обчисленні протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що право на зарахування стажу роботи позивача в районах Крайньої Півночі підтверджується записами в трудовій книжці, наданими відповідачу довідками, які необґрунтовано не були взяті ним до уваги, а також положеннями Міжнародних договорів України.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного. 
Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг (далі Закон № 1058-IV)
Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідно до п. 5 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування" період роботи до 01 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01 січня 1991 року.
Абзацом 2 п. 5 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV передбачено, що пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювались пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року №148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".
Відповідно до абз. 3 п. 5 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.
Підпунктом "д" п. 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року "Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.
Згідно з п. 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" зазначено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, після 01 березня 1960 року зараховувати за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.
Відповідно до п.п. 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії.
Згідно п. 7 параграф "б" Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №   637.
Пункт 3 Порядку № 637 підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
При цьому пункт 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" доповнює, що у якості документів про стаж, які передбачені вищезазначеним Порядком підтвердження наявного трудового стажу, за період роботи до 01 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген,   можуть надаватись договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.
Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на які розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", визначений постановою Ради Міністрів СРСР №1029   від 10 листопада 1967 року.
Судом встановлено, що згідно відомостей трудової книжки ОСОБА_1 з 05 березня 1965 року прийнятий учнем електрослюсаря механічного цеху Шахти №9 тресту "Воркутавугілля" та звільнений 29 жовтня 1975 року, з 03 листопада 1975 року по 09 грудня 1976 року проходив службу в рядах Радянської Армії та з 29 грудня 1976 року по 04 листопада 1985 року працював на попередньому місці роботи. З 01 листопада 1988 року по 27 липня 1991 року працював на посадах енергетика та чергового інженера у Шахті "Южна" ПО "Воркутавугілля".
Згідно з архівною довідкою від 28 січня 2019 року №243-19/19, виданою Муніципальним бюджетним підприємством "Воркутинський муніципальний архів", якою підтверджено достовірність записів внесених до трудової книжки позивача про роботу в районі Крайньої Півночі.
Суд звертає увагу на те, що у постанові від 06 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" Пленум Верховного Суду України зазначив, що згідно зі статтею 24 Кодексу законів про працю України   укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника підприємства, установи, організації чи уповноваженого ним органу. Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи відома власника чи уповноваженого ним органу.
Отже, наявність у трудовій книжці позивача записів про прийняття та звільнення з роботи, які підтверджуються відомостями, наданими архівною установою, є належним доказом перебування позивача у вказаний період у трудових відносинах з роботодавцем навіть за відсутності окремого письмового трудового договору.
Верховним Судом у постановах від 17 травня 2019 року по справі №644/2182/17, від 31 липня 2019 року по справі №287/15/17-а, від 07 червня 2018 року по справі №173/637/17 щодо аналогічних правовідносин зроблений правовий висновок про те, що для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, можуть бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи особи   в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх обов`язкова   сукупність.
Крім того, словосполучення "за умови укладення ними трудових договорів" не є тотожним і не відповідає поняттю вимоги про наявність трудових договорів, укладених у письмовій формі, якої законодавство не містить.
Колегія суддів критично відноситься до тверджень апелянта щодо того, що періоди роботи в районах Крайньої Півночі після 01 січня 1991 року зараховуються лише в одинарному розмірі, з огляду на наступне.
Статтею 5 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, яка підписана Україною 13.03.1992 року, передбачається, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди.
Частиною 2 ст. 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності Незалежних Держав в області пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року передбачено, що для встановлення права на пенсію громадянам держав-учасників Угоди враховується трудовий стаж, придбаний на території будь-якої з цих держав, а так само на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цієї Угоди.
Таким чином, на громадян України, які працювали на територіях інших держав учасниць Співдружності Незалежних Держав, які приєднались до вказаної Угоди, розповсюджувалась дія нормативних актів приймаючої Держави в галузі пенсійного забезпечення, у тому числі тих, які визначали порядок зарахування трудового стажу, його пільгового обчислення.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в період 1991-1997 років і по 31.12.2001 року в РФ діяв Закон РРСФР "Про державні пенсії в РРСФР" від 20.11.1990 року №340-І, абзацом 7 частини 1 статті 94 якого було передбачено наступне: При підрахунку трудового стажу, вказаного в статтях 10, 11, 12, 29 Закону, наступні періоди роботи (служби) обчислюються в пільговому порядку: у районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, - в полуторному розмірі.
Як випливає з Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, що набула чинності 14.01.1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами.
Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Відповідно до Закону України "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.
Відтак, стаж роботи позивача у період з 05 березня 1965 року по 29 жовтня 1975 року, з 29 грудня 1976 року по 04 листопада 1985 року, з 01 листопада 1988 року по 27 липня 1991 року повинен бути обчислений згідно з порядком, передбаченим вказаними міжнародними угодами та законодавством   держави,    на   території якої позивач працював.
Крім того, як видно з вищезгаданої архівної довідки від 28 січня 2019 року №243-19/19, виданою Муніципальним бюджетним підприємством "Воркутинський муніципальний архів", позивач був визнаний приймаючою державою таким, що користується пільгами, передбаченими Законом для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі.
Отже, право на зарахування стажу роботи позивача в районах Крайньої Півночі підтверджується записами в трудовій книжці, наданими відповідачу довідками, які необґрунтовано не були взяті ним до уваги, а також   положеннями Міжнародних договорів України.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.
Судова колегія не приймає до уваги твердження апелянта про те, що позивачем пропущено строк звернення до суду, з огляду на наступне.
Cуд зазначає, що згідно з Рішенням Верховного суду від 24 квітня 2018 року у справі №646/6250/17, визначено, що позовні вимоги, пов`язані з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом, а тому вказане клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області задоволенню не підлягає.    
При цьому, судом встановлено, що про зменшення страхового стажу позивач дізнався з направленої на його звернення пенсійної справи. (лист за вих. №2200-0103-8/51374 від 20.11.2020 р.)   
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час ії розгляду, а відтак, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.        
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 січня 2021 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі   21 квітня 2021 року.

Головуючий	 	 	Курко О. П.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Гонтарук В. М.    Іваненко Т.В.