ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 року	Львів	Справа № 380/10412/20 пров. № А/857/7437/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді                                   Курильця А.Р.,
суддів                                                       Качмара В.Я., Мікули О.І., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до заступника міського голови м. Львова з питань житлово-комунального господарства Маруняк Ірини Романівни, за участю третьої особи ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції – Хома О.П.,
час ухвалення рішення – 22.02.2021 року,  
місце ухвалення рішення – м.Львів,
дата складання повного тексту рішення – 22.02.2021 року, 

                                                    в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до заступника міського голови м. Львова з питань житлово-комунального господарства Маруняк І.Р., за участю третьої особи ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Заступника міського голови м. Львова з питань житлово-комунального господарства Маруняк Ірини Романівни щодо неповідомлення ОСОБА_1 про перенаправлення скарги від 23.09.2020 на розгляд компетентному на розгляд порушеного у скарзі питання - Галицькій районній адміністрації Львівської міської ради. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про повне задоволення позову.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що   ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як співвласники будинку АДРЕСА_1 звернулись через Центр надання адміністративних послуг м. Львова Львівської міської ради до відповідача із скаргою від 23.09.2020. Однак відповідачем таке звернення безпідставно перенаправлено для розгляду до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради. Вважає, що саме на відповідача як безпосереднього керівника у справах з питань житлово-комунального господарства покладено обов`язок щодо надання відповіді на їх звернення. Відтак, має місце протиправна бездіяльність відповідача, яка полягає у неналежному розгляді його звернення. Зазначає, що така бездіяльність відповідача завдала йому моральної шкоди, у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав та охоронюваних інтересів.
Учасники справи в судове засідання на виклик суду не з`явилися, хоча належним чином були повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу згідно з п.2 ч.1 ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 23.09.2020 через Центр надання адміністративних послуг м. Львова Львівської міської ради звернулись до відповідача зі скаргою про порушення законних прав громадян та споживачів щодо прийняття участі в управлінні багатоквартирного будинку, в якій просили:
“- скасувати протокол так званих зборів, котрих не було. В такий спосіб відновити порушені права співвласників багатоквартирного будинку.
-          визнати договір недійсним як такий, що порушує права споживачів і співвласників
багатоквартирного будинку”.
Разом з вказаною скаргою долучили:  заяву до Львівської міської ради про скасування протоколу; акт про обманні дії працівників ЛМКП “Айсберг”.
Додатково просили надати відповідь ОСОБА_3 , що проживає за адресою: по АДРЕСА_2  та  всім підписантам, по можливості.
Згідно до штампу вхідної кореспонденції вказана скарга зареєстрована Центром надання адміністративних послуг м. Львова Львівської міської ради 23.09.2020 за №3-г-35216-Л-009.
Відповідно до резолюції заступника міського голови ОСОБА_4 від 27.09.2020 скарга від 23.09.2020 за №3-г-35216-Л-009 скерована для розгляду голові Галицької районної адміністрації Львівської міської ради.
Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради 21.10.2020 надано відповідь на таке звернення №31-вих-83351, суть якого полягає у тому, що  в районної адміністрації відсутні повноваження щодо скасування протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку та роз`яснено, що при наявності інформації про порушення прав співвласників будинку в процесі вибору управителя будинку, такий спір необхідно вирішувати в судовому порядку.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулює Закон України “По звернення громадян” від 02.10.1996 № 393/96-ВР (далі – Закон № 393/96-ВР).
Статтею 1 Закону № 393/96-ВР передбачено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Відповідно до статті 5 Закону № 393/96-ВР звернення громадян адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням  громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.
Частиною третьою статті 7 Закону № 393/96-ВР передбачено, що у разі, якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. 
Як передбачено статтею 16 Закону № 393/96-ВР, скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.
Скарги на рішення загальних зборів членів колективних сільськогосподарських підприємств, акціонерних товариств, юридичних осіб, створених на основі колективної власності, а також на рішення вищих державних органів вирішуються в судовому порядку.
Громадянин може подати скаргу особисто або через уповноважену на це іншу особу. 
Скарга в інтересах громадянина за його уповноваженням, оформленим у встановленому законом порядку, може бути подана іншою особою, трудовим колективом або організацією, яка здійснює правозахисну діяльність.
До скарги додаються наявні у громадянина рішення або копії рішень, які приймалися за його зверненням раніше, а також інші документи, необхідні для розгляду скарги, які після її розгляду повертаються громадянину.
Статтею  18 Закону № 393/96-ВР визначено права громадянина при розгляді заяви чи скарги, серед яких громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.
Відповідно до статті 19 Закону № 393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:
об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;
у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;
на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;
скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;
забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;
письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;
вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;
у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;
не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;
особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.
У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.
Згідно з статтею 20 Закону № 393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.
Як вже зазначалось, підставою для звернення до суду була незгода позивача щодо передачу його скарги на розгляд до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради та не надання відповіді на таку скаргу особисто відповідачем.
Згідно з частинами шостою та сьомою  статті 2 Закону України від 09.04.1999 № 586-XIV “Про місцеві державні адміністрації” (далі - Закону 586-XIV) місцеві державні адміністрації в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці забезпечують: взаємодію з органами місцевого самоврядування; реалізацію інших наданих державою, а також делегованих відповідними радами повноважень.
Статтею 20 Закону №586-XIV визначено повноваження місцевих державних адміністрацій в галузі містобудування, житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв`язку.
Згідно з частиною першою статті 20 Закону №586-XIV місцева державна адміністрація, зокрема забезпечує організацію обслуговування населення підприємствами, установами та організаціями житлово-комунального господарства, зв`язку, телебачення, радіомовлення, торгівлі та громадського харчування, побутового і транспортного обслуговування незалежно від форм власності.
Відповідно пункту 1 Положення про Галицьку районну адміністрацію Львівської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 01.11.2016 №977 (далі-Положення №977), Галицька районна адміністрація Львівської міської ради (надалі — районна адміністрація) є виконавчим органом Львівської міської ради відповідно до ухвали міської ради від 26.05.2016 № 505 “Про затвердження структури виконавчих органів Львівської міської ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів”, утвореним відповідно до Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”.
Районна адміністрація є підзвітною і підконтрольною міській раді, виконавчому комітету міської ради, Львівському міському голові і підпорядкована першому заступнику міського голови.
Таким чином, Галицька районна адміністрація Львівської міської ради є підпорядкована   ОСОБА_4 як заступнику міського голови. 
Як вбачається зі скарги від 23.09.2020, така стосується питання управління майном житлово-комунальної власності, що відноситься до повноважень Галицької районної адміністрації як виконавчого органу Львівської міської ради, підпорядкованому відповідачу.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до вищенаведених норм Закону № 393/96-ВР звернення громадян повинен розглядати той орган, до компетенції якого належить вирішення порушених у цих зверненнях питань. 
Відтак, вірними є висновки суду першої інстанції, що оскільки саме до повноважень Галицької районної адміністрації віднесено питання управління майном житлово-комунальної власності та така є підпорядкована відповідачу, то скерування заступником міського голови Маруняк І.Р. скарги позивача від 23.09.2020 на розгляд до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради відповідає вимогам Закону № 393/96-ВР.
Судом встановлено, що скаргу позивача у визначені Законом № 393/96-ВР строки направлено відповідачем за належністю до компетентного органу, яким у місячний термін надано відповідь на таке звернення.
Колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції, що доводи ОСОБА_5 про обов`язок відповідача повідомити про перенаправлення його скарги до Галицької районної адміністрації є обґрунтованими.  
ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді заступника міського голови, є посадовою особою органу місцевого самоврядування. 
Галицька районна адміністрація є виконавчим органом Львівської міської ради, тобто виконавчим органом місцевого самоврядування.
Тобто, ОСОБА_4 і Галицька районна адміністрація відносяться до посадових осіб та органів місцевого самоврядування. 
При цьому відповідач для Галицької районної адміністрації є посадовою особою вищого рівня в системі місцевого самоврядування.
Вказане дає підстави стверджувати, що передача відповідачем як посадовою особою органу місцевого самоврядування підпорядкованому їй виконавчому органу місцевого самоврядування, компетентному на розгляд скарги, передбачає повідомлення особи про перенаправлення такої скарги.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем виконано обов`язок щодо доказування правомірності своїх дій в частині надання відповіді компетентним органом, натомість такого обов`язку не виконано в частині доводів позивача щодо не повідомлення  його про перенаправлення скарги на розгляд виконавчому органу Львівської міської ради.
За встановлених фактичних обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що першу позовну вимогу слід задовольнити шляхом визнання протиправної бездіяльності відповідача щодо неповідомлення позивача про перенаправлення скарги від 23.09.2020 на розгляд компетентному на розгляд порушеного у скарзі питання - Галицькій районній адміністрації Львівської міської ради.
Оскільки суд дійшов висновку, що дії відповідача про направлення скарги позивача від 23.09.2020 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради є правомірними і виконавчий орган надав відповідь своєчасно та в межах повноважень, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Друга та третя позовні вимоги є похідними від тої частини першої позовної вимоги, яка є безпідставною, тому такі до задоволення не підлягають. 
Вищевказані висновки суду узгоджуються з постановою Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 року у справі №9901/10/20.
Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Відповідно до  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду  -  без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.
Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

                                                   п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року у справі № 380/10412/20 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	А. Р. Курилець 	
судді	 	В. Я. Качмар 	
 	 	О. І. Мікула  	
Повне судове рішення складено 19 травня 2021 року.