Справа № 344/2328/20 
Провадження № 22-ц/4808/484/21 
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т. М. 
Суддя-доповідач Томин 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючої                        Томин О.О.,
суддів:                        Василишин Л.В., Пнівчук О.В.,
за участю секретаря        Єлісевич О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 – адвоката Мушинського Віктора Тадеушовича на рішення Івано-Франківського міського суду, ухвалене суддею Антоняком Т.М. 21 січня 2021 року в м. Івано-Франківську, повний текст якого виготовлено 1 лютого 2021 року, у справі за позовом  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк “ПриватБанк”, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Ткачук Любомир Михайлович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,
в с т а н о в и в:
У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк “ПриватБанк” про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, вчиненого 1 грудня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Русланом Олеговичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ “ПриватБанк” заборгованості за Кредитним договором №11М від 31 січня 2007 року в розмірі 1306910 грн. 54 коп.
Позовні вимоги мотивував тим, що 31 січня 2007 року між ФОП ОСОБА_1 та ЗАТ КБ “ПриватБанк” було укладено Кредитний договір №11М, за умовами якого йому надано кредит в сумі 650000 грн. Відповідно до п. 1.3 даного Договору терміни повернення кредиту, відсотків і винагороди встановлюються згідно з графіком погашення кредиту, відсотків і винагороди (Додаток №1 Договору). Згідно додатку №1 від 09.02.2007 року до Договору погашення кредиту, відсотків і винагорода за користування кредитом відбувається в строки згідно Графіка погашення кредиту, процентів і винагороди, кінцевий строк погашення до 20.02.2012 року.
03.07.2008 року між ОСОБА_2 як майновим поручителем ОСОБА_1 та ЗАТ КБ “Приватбанк” укладено Договір застави рухомого майна, посвідчений 03.07.2008 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Басай Р.М., зареєстрований в реєстрі за №3226. Згідно п. 6 даного Договору застави в забезпечення виконання заставодавцем зобов`язань за кредитним договором заставодавець надав в заставу наступне майно: автомобіль марки SCHMITZ S 01, 1998 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , автомобіль марки FRUEHAUF, 1995 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , автомобіль марки Mercedes-Benz 1843 LS, 2000 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , автомобіль марки FRUEHAUF, 1995 року випуску, д.н.з НОМЕР_4 , автомобіль марки Mercedes-Benz 1843 LS, 2000 року випуску, д.н.з. НОМЕР_5 .
27.07.2009 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Юрчаком О.В. вчинено виконавчий напис про стягнення рухомого майна на підставі Договору застави №3226 від 03.07.2008 року. За рахунок коштів, отриманих від реалізації майна запропоновано задовольнити вимоги ЗАТ КБ “Приватбанк” у розмірі: 461950,74 грн. – заборгованість по кредиту, 6950,00 грн. – заборгованість по нарахованих відсотках, 35762,58 грн. – заборгованість по простроченому тілу, 61544,36 – заборгованість по прострочених відсотках, 4410,98 грн. – пеня, а всього – 570618,66 грн.
Постановою старшого державного виконавця відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції Сапіжака І.І. від 06.08.2009 року відкрито виконавче провадження №14228809 з виконання даного виконавчого напису та 23.09.2009 року описано й арештовано вказане майно.
Однак 01.12.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О. вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ “ПриватБанк” заборгованості за Кредитним договором №11М від 31.01.2007 року в розмірі 1306910,54 грн., нарахованої за період з 31.01.2007 року по 09.08.2017 року, зокрема, 497713,32 грн. – заборгованості за тілом кредиту, 219793,98 грн. – заборгованості за відсотками, 589403,24 грн. – пені.
01.03.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Ткачуком Л.М. відкрито виконавче провадження №55903512 з виконання вказаного виконавчого напису №23121 від 01.12.2017 року.
Таким чином на даний час існує два різних виконавчих провадження зі стягнення боргу по Кредитному договору №11М від 31.01.2007 року.
Позивач вважає, що вчинення виконавчого напису №23121 від 01.12.2017 року здійснено з порушенням законодавства, оскільки з огляду на наявність виконавчого напису від 27.07.2009 року заборгованість за вказаним кредитом не є безспірною, крім того з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років.
Зазначає, що вчинивши 27.07.2009 року виконавчий напис про стягнення рухомого майна на підставі договору застави, ЗАТ КБ “ПриватБанк” змінив строк повернення кредиту з 20.02.2012 року на 27.07.2009 року, а на день вчинення виконавчого напису від 01.12.2017 року з дати виникнення боргу минуло більше 10 років.
Також оспорюваний виконавчий напис вчинено про стягнення боргу з ОСОБА_1 як фізичної особи, в той час як позичальником за Кредитним договором №11М від 31.01.2007 року був ФОП ОСОБА_1 .
Зазначає, що про наявність оскаржуваного виконавчого напису йому стало відомо з постанови про відкриття виконавчого провадження від 01.03.2018 року.
06.07.2019 року він звертався до приватного нотаріуса Швеця Р.О. із заявою щодо того, що даний виконавчий напис мав би бути вчинений щодо ФОП ОСОБА_1 , однак останній листом від 25.07.2019 року повідомив йому, що він не має законних підстав вчиняти дії щодо зміни виконавчого напису в цій частині, а також надав копії документів, на підставі яких був вчинений даний виконавчий напис.
З огляду на викладене позивач просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 01.12.2017 року, зареєстрований в реєстрі за №23121, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Русланом Олеговичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ “ПриватБанк” заборгованості за Кредитним договором №11М від 31.01.2007 року.
Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 30.09.2020 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Р.О. та приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Ткачука Л.М.
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 21.01.2021 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - адвокат Мушинський В.Т. подав апеляційну скаргу. Вважає дане рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного дослідження обставин справи.
Зазначає, що оскільки 27.07.2009 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Юрчаком О.В. вчинено виконавчий напис про стягнення рухомого майна по Договору застави від 03.07.2008 року, то ЗАТ КБ “ПриватБанк” змінив строк виконання зобов`язання за кредитом з 20.02.2012 року на 27.07.2009 року, а Кредитний договір №11М від 31.01.2007 року припинив свою дію.
За таких обставин заборгованість, яка виникла за період з 31.01.2007 року по 09.08.2017 року за кредитним договором та на яку вчинено 01.12.2017 року виконавчий напис приватним нотаріусом Швецем Р.О., не може вважатись безспірною.
Крім того, апелянт зазначає, що оспорюваний виконавчий напис зроблено з порушенням встановленого законодавством трирічного строку, оскільки право вимоги у банку виникло 27.07.2009 року, тобто в день вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на рухоме майно.
Також опорюваний виконавчий напис вчинено про стягнення заборгованості на користь ПАТ КБ “ПриватБанк” з ОСОБА_1 , в той час, як Кредитний договір №11М від 31.01.2007 укладено між ЗАТ “ПриватБанк” та ФОП ОСОБА_1 , а тому, стягнення за таким договором повинно відбуватись з ФОП ОСОБА_1 , а не з нього як фізичної особи.
Вважає, що відповідач у справі не надав суду доказів того, що заборгованість за кредитним договором є безспірною, а суд не надав оцінки доводам позивача щодо пропуску трирічного терміну для вчинення виконавчого напису.
За таких обставин просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а також стягнути з відповідача судовий збір і витрати на правову допомогу.
В судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта - адвокат Мушинський В.Т. доводи апеляційної скарги підтримав з мотивів, наведених у ній.
Представники відповідача та третіх осіб в судове засідання не з`явилися.
Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Представник відповідача та приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Ткачук Л.М. причини неявки суду не повідомили, повідомлялися про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку.
Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Як вбачається з матеріалів справи, 31.01.2007 року між ЗАТ КБ “ПриватБанк”, правонаступником якого є АТ КБ “ПриватБанк”, та ПП ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №11М, відповідно до якого позичальник отримав кредит в сумі 650000,00 грн. з терміном повернення кредиту, відсотків та винагороди згідно Графіку погашення (Додаток №1 до даного Договору) до 20.02.2012 року (а.с. 13-20).
03.07.2008 року між ОСОБА_2 , що є майновим поручителем ОСОБА_1 , та ЗАТ КБ “ПриватБанк” укладено Договір застави рухомого майна, за умовами якого заставодавцем в забезпечення виконання зобов`язань позичальника перед заставодержателем за Кредитним договором №11М від 31.01.2007 року надано в заставу майно, а саме: автомобіль марки SCHMITZ S 01, 1998 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , автомобіль марки FRUEHAUF, 1995 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , автомобіль марки Mercedes-Benz 1843 LS, 2000 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , автомобіль марки FRUEHAUF, 1995 року випуску, д.н.з НОМЕР_4 , автомобіль марки Mercedes-Benz 1843 LS, 2000 року випуску, д.н.з. НОМЕР_5 (а.с. 21-23).
27.07.2009 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Юрчаком О.В. на підставі Договору застави рухомого майна від 03.07.2008 року, укладеного між ЗАТ КБ “ПриватБанк” та ОСОБА_2 , що є майновим поручителем ОСОБА_1 , та Кредитного договору №11М від 31.01.2007 року, укладеного між ЗАТ КБ “ПриватБанк” та ОСОБА_1 , вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1427, про звернення стягнення на вищевказане рухоме майно для задоволення вимог ЗАТ КБ “ПриватБанк” у розмірі 570618,66 грн., з яких: 461950,74 – заборгованість по кредиту, 6950,00 грн. – заборгованість по нарахованих відсотках, 35762,58 грн. – заборгованість по простроченому тілу, 61544,36 – заборгованість по прострочених відсотках, 4410,98 грн. – пеня (а.с. 24).
Постановою старшого державного виконавця Відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції Сапіжака І.І. від 06.08.2009 року відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаного виконавчого напису (а.с. 25-26).
23.09.2009 року державним виконавцем Відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції Сапіжаком І.І. складено акт опису й арешту майна – транспортних засобів: автомобіля марки SCHMITZ S 01, 1998 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , автомобіля марки FRUEHAUF, 1995 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , автомобіля марки Mercedes-Benz 1843 LS, 2000 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , автомобіля марки FRUEHAUF, 1995 року випуску, д.н.з НОМЕР_4 , автомобіля марки Mercedes-Benz 1843 LS, 2000 року випуску, д.н.з. НОМЕР_5 (а.с. 28-29).
Встановлено також, що 21.08.2017 року ПАТ КБ “ПриватБанк” звернувся до приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Швеця Р.О. із заявою про вчинення виконавчого напису на копії Кредитного договору №11М від 31.01.2007 року для стягнення боргу частинами за вищевказаним кредитним договором, а саме: 1306910,54 грн. з урахуванням: 497713,32 грн. – заборгованості за тілом кредиту, 219793,98 грн. – заборгованості за відсотками, 589403,24 грн. – пені, за період з 31.01.2007 року по 09.08.2017 року (а.с. 32-35).
01.12.2017 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Швецем Р.О. на підставі вищевказаної заяви вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №23121, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованості за Кредитним договором №11М від 31.01.2007 року в сумі 1306910,54 грн., в тому числі: 497713,32 грн. – заборгованості за тілом кредиту, 219793,98 грн. – заборгованості за відсотками, 589403,24 грн. – пені, за період з 31.01.2007 року по 09.08.2017 року (а.с. 11).
Постановою приватного виконавця Виконавчого округу Івано-Франківської області Ткачука Л.М. від 01.03.2018 року відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого напису від 01.12.2017 року №23121 (а.с. 12).
06.07.2019 року ОСОБА_1 звертався до приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Швеця Р.О. із заявою про зазначення у виконавчому написі боржника як приватного підприємця та його вірної адреси (а.с. 30). Однак листом №1496/01-16 від 25.07.2019 року нотаріус повідомив, що у нього немає законних підстав вчиняти дії, зазначені в заяві, щодо вчинення виконавчого напису без надходження відповідної заяви від стягувача або уповноваженого ним представника (а.с. 31).
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження свого позову, а суд в даному випадку позбавлений можливості встановити факт підтвердження (або спростування) безспірності заборгованості на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису чи порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчих написів, зокрема правильності нарахування відсотків та пені за користування кредитом, розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту.
Однак апеляційний суд не може погодитися із такими висновками з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України.
Так, згідно зі статтею 87 даного Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Відповідно до п. 2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5, (далі – Порядок) для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Вчинення виконавчого напису за заявою одного з іпотекодержателів здійснюється нотаріусом після спливу десяти днів з дня одержання іншими іпотекодержателями письмового повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки. У разі отримання письмової заяви від попереднього іпотекодержателя, який має вищий пріоритет, про припинення звернення стягнення на предмет іпотеки виконавчий напис нотаріусом не вчинюється.
Згідно п. 3 глави 16 Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172.
Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»).
В постанові Верховного Суду від 25.11.2020 року у справі №461/4885/17 (провадження №61-3474св19) зроблено правовий висновок про те, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.
Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
Такі ж правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року у справі №6-887цс17, та узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 27.03.2019 року у справі №137/1666/16-ц (провадження №14-84цс19).
З матеріалів справи вбачається, що у липні 2009 року банк звернувся до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Юрчака О.В. за зверненням стягнення на рухоме майно, яке було предметом застави за Кредитним договором №11М від 31.01.2007 року на підставі Договору застави рухомого майна від 03.07.2008 року.
Таким чином кредитор реалізував право на дострокове повернення кредиту та платежів за ним.
Як зазначено в постанові Верховного Суду від 13.02.2019 року у справі №759/8940/15-ц (провадження №61-4220св18) звернення із заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з такою заявою вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.
Отже, кредитор, звернувшись у 2009 році із заявою про вчинення виконавчого напису (шляхом звернення стягнення на предмет застави), на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також пені.
Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28.03.2018 року у справі №44/9519/12 (провадження №14-10цс18) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 31.10.2018 року у справі №202/4494/16-ц (провадження №14-318цс18), у постанові від 04.07.2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), пеня за договором не підлягає стягненню за період після закінчення строку кредитування.
Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти та пеню лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків та пені є безпідставним.
Разом з тим, у заяві про вчинення оспорюваного виконавчого напису банк визначив до стягнення проценти за кредитом та пеню, нараховані після пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту, а тому нарахована банком заборгованість не є безспірною, що є підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
Крім того, банком пропущено строк звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, враховуючи зміну терміну виконання зобов`язання.
Суд першої інстанції зазначеного не врахував, а тому рішення місцевого суду на підставі статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2102 грн. 00 коп. за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Мушинського Віктора Тадеушовича задовольнити.
Рішення Івано-Франківського міського суду від 21 січня 2021 року скасувати, ухвалити нове.
Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк “ПриватБанк”, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Ткачук Любомир Михайлович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.
Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №23121, вчинений 1 грудня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Русланом Олеговичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк “ПриватБанк” заборгованості за Кредитним договором №11М від 31 січня 2007 року в розмірі 1306910 грн. 54 коп.
Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк “ПриватБанк” (ЄДРПОУ: 14360570, адреса: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в сумі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча:                                                                О.О. Томин
Судді:                                                                        Л.В. Василишин
                                                                       О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 19 квітня 2021 року.