Справа № 163/465/21  Провадження №33/802/373/21 	Головуючий у 1 інстанції:Шеремета С. А. 	
Категорія:ч.1 ст. 483 МК України 	Доповідач: Борсук П. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2021 року                                                                 місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Борсук П.П., з участю секретаря Ковалько О.М., представника митниці Пікалюка Миколи Степановича, особи, щодо якої складений протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 та його представника Кривошея Анатолія Миколайовича , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду апеляційну скаргу в.о. начальника Волинської митниці Держмитслужби Погребняка Євгена на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 25 березня 2021 року про закриття провадження у справі про порушення митних правил щодо  ОСОБА_1 за ч.1 ст. 483 МК України,
В С Т А Н О В И В
Вказаною постановою судді провадження у справі щодо  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає по АДРЕСА_1 , непрацюючого, РНОКПП НОМЕР_1  за ч.1 ст. 483 МК України закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення. 
Вилучений за цим протоколом напівпричіп, який зберігається Волинською митницею Держмитслужби, та свідоцтво про його реєстрацію, яке зберігається у матеріалах справи, вирішено повернути власнику.
Головним державним інспектором відділу оперативного реагування управління протидії митним правопорушенням та контрабанді Волинської митниці Держмитслужби Швабом І.В. складено протокол про порушення митних правил щодо ОСОБА_1 за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України за те, що він слідуючи 01.10.2020 року з Республіки Польща в Україну через митний пост "Ягодин" Волинської митниці Держмитслужби вантажним автомобілем «Мерседес Бенц» з причіпом-платформою «Сем», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 / НОМЕР_3 , перемістив вказаний причіп-платформу з приховуванням від митного контролю шляхом надання одному товару вигляду іншого, тобто прикріпленням на нього реєстраційного номерного знаку НОМЕР_3 , а також подання органу доходів і зборів як підстави переміщення транспортного засобу документа - свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 02.10.2019, що містить неправдиві відомості щодо фактично переміщуваного спеціалізованого причепа - спеціалізованої ПР-платформи.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.483 МК України.
Постановою судді Любомльського районного суду Волинської області від 25 березня 2021 року провадження у даній справі закрито на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України. Суддя суду першої інстанції свої висновки мотивував тим, що митним органом не доведено «поза розумним сумнівом» причетності ОСОБА_1 до неправомірних дій щодо змін засобів ідентифікації причепа-платформи, крім того за своїм статусом перевізника та встановленими обставинами справи ОСОБА_1 не може нести відповідальність за ст.483 МК України.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції в.о. начальника Волинської митниці Держмитслужби Погребняк Євген в апеляційній скарзі вказує на те, що під час розгляду справи суддя, в порушення вимог ст.280 КУпАП, не з`ясував всіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення. В діях  ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, оскільки він шляхом подання митному органу як підстави для переміщення спеціалізованого причепа - спеціалізованої ПР-платформи, документів, а саме «свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії  НОМЕР_4  від 02.10.2019, що містить неправдиві відомості, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 483 МК України. 
Винуватість  ОСОБА_1 в порушенні митних правил повністю доведена матеріалами справи, а висновки суду про відсутність у його діях ознак складу правопорушення є необґрунтованими та помилковими, вважає, що суд невірно оцінив зібрані у справі докази.
Просить скасувати постанову як незаконну та необґрунтовану та притягнути  ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 483 МК України з призначенням стягнення, передбаченого санкцією цієї статті.
В запереченні на апеляційну скаргу митниці адвокат Кривошей А.М. повністю заперечує її доводи, просить їх відхилити як такі, що побудовані на припущеннях. Посилається на законність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції. Просить залишити без задоволення скаргу, а постанову судді суду першої інстанції - без змін.
       Перевіривши доводи скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши представника митниці, який підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів, думку ОСОБА_1 і його захисника, котрі заперечили доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.
       Відповідно до ч.1 ст.486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Стаття 489 Митного кодексу України передбачає, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       Як вбачається з матеріалів справи, суддя першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.483 МК України вказаних вимог закону дотримав, та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність в діях останнього ознак цього адміністративного правопорушення.
       Так факт увезення в Україну вилученого причіпу-платформи «Сем», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 / НОМЕР_3 у справі не оспорюється.
       В суді першої інстанції встановлено, до митного контролю ОСОБА_1 подав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 на спеціалізований причіп-платформу марки «СЕМ», номерний знак НОМЕР_3 , номер шасі № НОМЕР_5 .
       В результаті проведення повного митного огляду працівниками митниці було встановлено, що на цьому причепі відсутня табличка із зазначенням марки та моделі, номеру рами, дати виготовлення, і на рамі причепа відсутня інформація щодо номеру рами (шасі) транспортного засобу.
       Крім того, висновком експерта Волинського НДЕКЦ МВС № 6483 встановлено, що номер шасі на причепі НОМЕР_6 нанесений ручним (кустарним) способом, є первинним і змінам не піддавався. Вказаний ідентифікаційний номер нанесений ручним (кустарним) способом на ділянці, яка не відповідає загально прийнятим вимогам системи VIN. Представлений на дослідження спеціалізований ПР-платформа номер шасі (рами) Р0Т005060039, р.н. НОМЕР_3 та представлений на огляд і митне оформлення 12 травня 2017 спеціалізований причеп - спеціалізована ПР-платформа-В, марки "САМ" моделі "F 490.10", номер шасі (рами) НОМЕР_5 , р.н. НОМЕР_7 , зображений на представлених фотознімках є конструктивно різними виробами, які обладнані різними світловими приладами та різними за конструкцією і розміщенням навісного обладнання.        
       Як пояснив в судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанції водій ОСОБА_1 , він за дорученням був перевізником вказаного автомобіля. Його одержав на фірмі «Агродвір» від ОСОБА_3 разом із документами. Ті ж документи 01.10.2020 близько 00:20 години подав до митного контролю на українському митному посту, однак на польському митному посту отримав картку відмову та був повернутий в Україну через відсутність дублюючої таблички з номером шасі причепа. У зв`язку із чим в Україну повертався тим самим транспортним засобом 01.10.2020 близько 13:20 години та надав митнику ті ж самі документи, за яким і виїжджав з українського митного поста напередодні.
       Правдивість його пояснень доводиться копією закордонного паспорта даної особи, з якого вбачається, що 01 жовтня 2020 року ОСОБА_1 рухаючись на територію Республіки Польща отримав відмову в подальшому перетині кордону та був повернутий в Україну.
       Твердження ОСОБА_1 про виїзд 01 жовтня 2020 року з України транспортним засобом з спеціалізованою ПР-платформою та в`їзд того ж дня в Україну тим же транспортним засобом і з тією ж платформою підтверджується матеріалами справи і представником митниці не спростовані.
       Доказів про заміну спеціалізованої ПР-платформи в зоні чи поза митним кордоном України матеріали провадження не містять і апелянтом до суду не надані.
       Таким чином доказів того, що ОСОБА_1 , який не є власником транспортного засобу, переміщував причіп, якого він сам переобладнав (замаскував) або це було зроблено з його відома з використанням ідентифікаційних ознак зареєстрованого причепа, у справі не зібрано і до протоколу не приєднано.
       Судом першої інстанції в постанові зазначено, що сам по собі факт переміщення товару з порушенням митного законодавства, не дає поза розумним сумнівом прийти до однозначного висновку про вчинення саме ОСОБА_1 умисних дій, спрямованих на порушення митного законодавства, з чим повністю погоджується і апеляційний суд.
       В той же час інші докази, які містяться в матеріалах справи, лише підтверджують факт невідповідності інформації, яка вказана в документах.
Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Аналогічна позиція міститься і в рішенні Європейського Суду з прав людини «Авшар проти Туреччини», в якому Суд встановив стандарт доказування «поза розумним сумнівом». Таке доказування передбачає співіснування досить вагомих, чітких та узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій факту, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумних сумнівом.
Згідно практики Європейського Суду з прав людини, зокрема в рішенні «Надточій проти України» вказано, що положення Митного кодексу безпосередньо поширюються на всіх громадян, які перетинають кордон та регулюють їх поведінку шляхом застосування стягнень (штраф та конфіскація), які є як покаранням, так і стримуванням від порушення. Таким чином, митні правопорушення, які розглядаються, мають ознаки притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції.
       Отже, на переконання суду апеляційної інстанції, дослідивши усі фактичні дані в справі, суддя дійшов обґрунтованого висновку, що докази вчинення ОСОБА_1 порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, відсутні, а тому згідно з п.1 ст.247 КУпАП обґрунтовано та вмотивовано закрив провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи вищенаведене, підстав для скасування постанови судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.
       У відповідності до ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Керуючись ст. 294, 295 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В
Апеляційну скаргу в.о. начальника Волинської митниці Держмитслужби Погребняка Євгена залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 25 березня 2021 року щодо ОСОБА_1 - без змін..
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.
Копію рішення у справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів надіслати особі, щодо якої його винесено.

Суддя Волинського 
апеляційного суду                                                        П.П. Борсук