ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року	Львів	Справа № 140/15608/20 пров. № А/857/4151/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді:                                                 Гудима Л.Я.,
суддів:                                                                      Гуляка В.В., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 січня 2021 року, головуючий суддя - Ксендзюк А.Я., ухвалене у м. Луцьк, у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

                                                    В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2020 року позивач - ФОП ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ГУ ДПС у Волинській області, в якому просив скасувати податкові повідомлення-рішення від 24 вересня 2020 року №0093825533 та №0093835533.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що відповідно до статті 102.1 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку. 
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 12 січня 2021 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ФОП ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити. 
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що застосовані санкції є необґрунтованими та незаконними, оскільки здійсненні поза межами строків, передбачених статтею 102.1 ПК України.
На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. 
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, посадовими особами ГУ ДПС у Волинській області 03 вересня 2020 року проведена камеральна перевірка ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог пункту 295.1 статті 295 ПК України щодо своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання авансового внеску з єдиного податку за 2017-2020 роки, за результатами якої складений акт камеральної перевірки №11389/03-20-55-13-03-13/ НОМЕР_1 від 03 вересня 2020 року, яким встановлено, що ФОП ОСОБА_1 затримано сплату авансового внеску єдиного податку за 2017-2020 роки (а.с.5).
На підставі вищевказаного акту перевірки ГУ ДПС у Волинській області винесені оскаржувані податкові повідомлення рішення №0093825533 від 24 вересня 2020 року, яким встановлено порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з єдиного податку фізичних осіб та застосовано штрафну санкцію в сумі 3259,26 грн та №0093835533 від 24 вересня 2020 року, яким встановлено порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з єдиного податку фізичних осіб та застосовано штрафну санкцію в сумі 119,14 грн (а.с.8-9).
Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем згідно платіжного доручення №1368 від 19 листопада 2020 року самостійно сплачено суму недоїмки, яка виникла внаслідок несвоєчасної сплати суми донарахованих штрафних санкцій (а. с. 30), що підтверджує порушення позивачем строків сплати авансового внеску єдиного податку. 
Такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, виходячи з наступного. 
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Як встановлено п. 295.1 ст. 295 ПК України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.
Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.
Відповідно до пункту 126.1 статті 126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Також, згідно із п. 122.1 ст. 122 ПК України несплата (неперерахування) або сплата (перерахування) не в повному обсязі фізичною особою - платником єдиного податку, визначеною підпунктами 1 і 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, авансових внесків єдиного податку в порядку та у строки, визначені цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку відповідно до цього Кодексу.
При цьому, як встановлено п. 102.1 ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації або уточнюючої декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань, в межах поданих уточнень, за такою податковою декларацією протягом 1095 днів (2555 дня - у разі проведення перевірки відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу) з дня подання уточнюючого розрахунку (декларації).
Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до додатка до акта про результати камеральної перевірки - розрахунок штрафної санкції контролюючим органом встановлено затримку сплати авансового внеску єдиного податку за періоди з 2011 року по 2013 рік.
При цьому камеральна перевірка ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог пункту 295.1 статті 295 ПК України щодо своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання авансового внеску з єдиного податку проводилась за 2017-2020 роки.
З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що податковим органом при проведенні камеральної перевірки з питань дотримання вимог пункту 295.1 статті 295 ПК України щодо своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання авансового внеску з єдиного податку не дотримано вимоги ст. 102 ПК України щодо застосування строків давності, відтак протиправно прийнято оскаржені податкові повідомлення-рішення. 
          При цьому колегія суддів вважає передчасними висновки суду попередньої інстанції про те, що позивачем згідно платіжного доручення №1368 від 19 листопада 2020 року самостійно сплачено суму недоїмки, яка виникла внаслідок несвоєчасної сплати суми донарахованих штрафних санкцій, що підтверджує порушення позивачем строків сплати авансового внеску єдиного податку, оскільки така сума недоїмки сплачена ним після прийняття оскаржених податкових повідомлень-рішень та на їх підставі, а самостійна сплата нарахованого податковим органом податкового зобов`язання не позбавляє позивача оскаржити такі нарахування. 
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального і процесуального права, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, через що судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового, яким адміністративний позов задовольнити. 
Також, відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Частиною 6 цієї статті встановлено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Частиною 1 та 2статті 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Відповідно до частини 3 статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з частиною 4 статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При цьому, в силу приписів частини 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
З матеріалів справи видно, що витрати на професійну правничу допомогу у цій позивачем оцінено у розмірі 1681,60 грн., а саме: надання правової інформації, консультацій; складання позовної заяви .
На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем до суду надано: копію договору про надання правничої допомоги від 29.10.2020 року №29/10/20-01, акт приймання - передачі наданих послуг від 29.10.2020 року, рахунок фактуру від 29.10.2020 року, квитанцію про сплату. 
Дослідивши надані позивачем документи та враховуючи наведені норми права, суд дійшов висновку, що розмір заявлених позивачем до стягнення витрат на оплату послуг адвоката в суді апеляційної інстанції в даному випадку є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (послугами).
Також з матеріалів справи видно, що ФОП ОСОБА_1 було сплачено судовий збір за подання адміністративного позову в розмірі 840,80 грн. та за подання апеляційної скарги на рішення суду в розмірі 1261,20  грн.
Оскільки постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду задоволено заявлені позовні вимоги, тому, витрати, понесені позивачем, на правничу допомогу та сплату судового збору в розмірі 3783,60 грн. підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

                                                    П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 січня 2021 року у справі №140/15608/20 - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.
Скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 24 вересня 2020 року №0093825533 та №0093835533
Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області (код ЄДРПОУ - 43143484) судові витрати на професійну правничу допомогу та сплату судового збору в розмірі 3783 (три тисячі сімсот вісімдесят три) гривні 60 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	В. В. Святецький