Справа № 466/1003/21                                        Головуючий у 1 інстанції: Невойт П.С. 
Провадження № 33/811/550/21                                Доповідач: Партика І. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       05 травня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі ОСОБА_1 розглянувши його апеляційну скаргу на постанову судді Шевченківського районного суду м.Львова від 16 березня 2021 року, 
встановив:
цією постановою, ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 454 грн. 
Згідно постанови, ОСОБА_1 06.02.2021 близько 18:45 год. у м.Львові по вул.Замарстинівська, 274 керував автомобілем марки «Peugeot Expert» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідала обстановці. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у визначеному законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР.
Окрім цього, ОСОБА_1 06.02.2021 близько 19:50 год. у м. Львів - Брюховичі по вул.Львівська 1Б керував автомобілем марки «Peugeot Expert» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, порушення мови. Від проходження огляду в медичному закладі на визначення стану алкогольного сп`яніння у визначеному законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР.
Постановою судді від 16.03.2021 об`єднано справу №466/1003/21 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП із справою 466/1005/21 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, присвоївши номер № 466/1003/21.
Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану постанову та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Вважає оскаржувану постанову такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, на підставі неповного та необ`єктивного з`ясування обставин справи, а тому такою, що винесена всупереч встановленим ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення.
Суд першої інстанції, не дослідивши обставини справи в повному обсязі та залишивши поза увагою норми права, які підлягають застосуванню до актуальних правовідносин, прийшов до необґрунтованих висновків про відмову його від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння під час зупинки його авто інспекторами поліції, на підставі яких констатував наявність в діях ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП. Незаконність та необґрунтованість висновків постанови місцевого суду вбачається з наступного.
Так, оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння на місці зупинки є обов`язковим.
Якщо після оформлення направлення водій транспортного засобу відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Всупереч наведеним положенням, направлення на проходження огляду в медичному закладі працівниками поліції йому не видавалось, при тому, що він таке направлення вимагав, в протоколі про адміністративне правопорушення відомостей про видачу такого направлення не відображено та в матеріалах адміністративної справи таке направлення відсутнє. При цьому, викладені в протоколі висновки працівників поліції про те, що він перебував у стані сп`яніння чи мав ознаки такого, ґрунтуються виключно на суб`єктивних припущеннях працівників поліції.
Разом з цим, при винесенні оскаржуваної постанови місцевим судом всупереч положенням ст. 245 КУпАП залишено поза увагою відсутність у працівників поліції законної підстави для зупинки транспортного засобу.
В той же час, за відсутності підстави для зупинки транспортного засобу необґрунтованим є висновок про правомірність вимог про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а відповідно і висновок про законність складеного протоколу.
Окрім цього, на його думку, пояснення свідків події, описані в оскаржуваній постанові, в розумінні закону є неналежними та недопустимими доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, а тому необґрунтовано покладені судом в мотивувальну частину свого рішення.
Підсумовуючи зазначає, що при винесенні оскаржуваної постанови судом не враховано ряд допущених працівниками поліції порушень, що свідчать про незаконність винесених протоколів та унеможливлюють притягнення його до адміністративної відповідальності, а саме не враховано, що працівниками поліції порушено процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності, порядок складання відносно особи адміністративного протоколу, порядок фіксування відмови особи від проходження огляду на стан сп`яніння, та порядок направлення особи на обстеження.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, просив таку задовольнити, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи із наступного. 
Відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі й щодо накладення адміністративного стягнення. 
Порушень норм матеріального чи процесуального права, в тому числі порушень процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було. 
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи. 
Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку і навів у постанові, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №105866 від 06.02.2021 (а.с.2); відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції (а.с.3,10); поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.4-5); протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №215438 від 06.02.2021 (а.с.9); поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.11-12); рапортом працівника поліції Балюх І. (а.с.13), та іншими матеріалами справи. 
Оскільки ОСОБА_1 двічі відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що стверджується зібраними матеріалами у справі, в його діях наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП. Сам факт відмови від проходження огляду тягне за собою відповідальність за цією статтею. При цьому не має значення чи перебував водій у стані сп`яніння. 
Не приймаються до уваги доводи, наведені в апеляційній скарзі, щодо відсутності направлення особи на медичний огляд, оскільки направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції оформляється з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, але в даному випадку водій ОСОБА_1 двічі, під час зупинки його транспортного засобу о 18:45 год. та 19:50 год. відмовився від будь - якого огляду, в тому числі і у медичному закладі, тому обов`язку на оформлення даного направлення у працівників поліції не було.
Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він 06.02.2021 близько 18:45 год. керував  у м.Львові на вул.Замарстинівська, 274 автомобілем марки «Peugeot Expert» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідала обстановці, а також цього ж дня, близько 19:50 год. у м. Львів - Брюховичі на вул.Львівська, 1Б керував автомобілем марки «Peugeot Expert» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, порушення мови. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у визначеному законом порядку двічі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР, та скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.130 КУпАП.
Тому, підстав для скасування постанови суду, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено. 
Апеляційний суд вважає, що стягнення у виді штрафу в розмірі 10200,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, накладене у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, з дотриманням вимог ст.33 КУпАП та є безальтернативним, застосовано вірно, відповідно до ст.36 КУпАП. 
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги в цілому та вважає, що підстав для її задоволення немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, - 
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м.Львова від 16 березня 2021 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - без змін.
Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                        Партика І.В.