УХВАЛА

12 квітня 2021 року 
м. Київ
справа № 560/2448/20
адміністративне провадження № К/9901/10446/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Бучик А.Ю.,
суддів: Мороз Л.Л.,  Рибачука А.І., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24.02.2021 у справі №560/2448/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
З касаційної скарги та Єдиного державного реєстру судових рішень видно, що в травні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просила:
- визнати протиправною відмову відповідача в переведенні, призначенні і виплаті їй пенсії за віком державного службовця відповідно до частини 9 статті 37 Закону України "Про державну службу" №3727-ХІІ; 
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області від 11.03.2020 №96810173998;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області призначити, нарахувати та виплачувати їй з 03.03.2020 пенсію державного службовця згідно з ч. 9   ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ   у розмірі 60% від заробітку, зазначеного у довідках від 03.03.2020 №215, №216, виданих управлінням праці та соціального захисту населення Кам`янець-Подільської РДА Хмельницької області, з урахуванням виплачених сум пенсії по інвалідності ІІ групи. 
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в переведенні, призначенні і виплаті позивачці пенсії державного службовця за віком відповідно до частини 1 статті 37 Закону України "Про державну службу" №3727-ХІІ.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області від 11.03.2020 №96810173998.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області призначити з 03.03.2020 ОСОБА_1 пенсію за віком, за нормами   Закону України "Про державну службу"   в розмірі 60% суми заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, враховуючи до розрахунку пенсії виплати, зазначені у довідках управління праці та соціального захисту населення Кам`янець-Подільської РДА Хмельницької області від 03.03.2020 №215 та №216, з урахуванням проведених виплат. 
В задоволенні позову в іншій частині відмовлено.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року скасовано та прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позову.
24.03.2021 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24.02.2021 у справі №560/2448/20.
Предметом оскарження в зазначеній справі є відмова органу Пенсійного фонду в переведенні на пенсію за віком державного службовця відповідно до частини 9 статті 37 Закону України "Про державну службу" №3727-ХІІ.
Згідно з частиною третьою   статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України   (далі -   КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини четвертої   статті 12 КАС України   виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі   Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років"; 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою   статті 266-1 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 3 частини шостої   статті 12 КАС України   для цілей цього   Кодексу   справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Таким чином, справа в силу пункту 3 частини шостої   статті 12 КАС України   віднесена до справ незначної складності, яку суд першої інстанції розглянув за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої   статті 328 КАС України   судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього         Кодексу   розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;  б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього   Кодексу   позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
У касаційній скарзі скаржниця не навела обставин, передбачених у пункті 2 частини п`ятої   статті 328 КАС України. А як на підставу касаційного оскарження посилається на п. 3 ч. 4      ст. 328 КАС України, а саме: на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини 5      статті 328 КАС України.
Суд зазначає, що посилання у касаційній скарзі на частину четверту   статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження судових рішень прийнятих у малозначній справі, не виключає застосування положень пункту 2 частини п`ятої   статті 328 КАС України.
Верховний Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у малозначних справах залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".
Зазначене узгоджується з Рекомендаціями № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумачення закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.
Зазначене дає підстави вважати, що за поданою касаційною скаргою оскаржується судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.
Згідно з пунктом 1 частини першої         статті 333 КАС України       суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.
На підставі вищенаведеного та керуючись статтями         328,         333,         359 КАС України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24.02.2021 у справі №560/2448/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                                       А. Ю. Бучик

Судді:                                                                                                          Л. Л. Мороз

                                                                                                                   А. І. Рибачук