П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/8194/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Чернова Г.В.   
Суддя-доповідач -  Смілянець Е. С.   
13 травня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Смілянця Е. С. 
суддів:  Капустинського М.М.  Сапальової Т.В. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Смілянця Е. С., 
представника позивача: Голубця О.Р.,
представника відповідача: Дячука Д.О.

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, 
В С Т А Н О В И В :
позивач, військова частина НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України, звернулась до суду із позовом щодо стягнення з ОСОБА_1 на її користь в порядку регресу завдану матеріальну шкоду в сумі 86910,60 грн.
Житомирський окружний адміністративний суд ухвалою від 24.12.2020 залишив позовну заяву без розгляду. Судове рішення мотивоване тим, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даною позовною заявою без поважних причин.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що військовою частиною НОМЕР_1 відповідно до платіжного доручення № 2885 від 22.10.2018   було   сплачено   на користь моторного (транспортного) страхового бюро України заборгованість у сумі 86910,60 грн. за шкоду, що була завдана громадянину ОСОБА_2 під час дорожньо-транспортної пригоди,  яка мала місце   08 червня 2018 року,   внаслідок порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху. 
Вважає, оскільки матеріальна шкода відшкодована не була, військовою частиною НОМЕР_1 було подано цивільний позов до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області. Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26.05.2020 у справі № 274/5301/19 провадження у справі закрито. 03 червня 2020 року було подано позовну заяву до Житомирського окружного адміністративного суду. Таким чином, представник військової частини НОМЕР_1   звернувся   до суду з проханням вважати поважною причину пропуску строку для звернення до суду з адміністративним позовом та поновлення пропущеного строку.
Заслухавши суддю - доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та відзивів на неї, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що звернення до суду обумовлено невиконанням відповідачем обов`язку щодо добровільного відшкодування шкоди завданої військовій частині НОМЕР_1 під час виконання службових обов`язків, в сумі 86910,60грн.
Відповідно до наказу начальника (9) Житомирського прикордонного загону від 31.08.2018 №255-ОС майора ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу частини у зв`язку з вибуттям для подальшого проходження служби в 6 прикордонному загоні.
22 жовтня 2018 року військовою частиною НОМЕР_1 було сплачено на користь Моторного (транспортного) бюро України 86910, 60 грн., за шкоду яка була завдана ОСОБА_1 
20 листопада 2018 року відповідача, згідно інформації викладеної в литі було повідомлено, що у нього виникла заборгованість перед військовою частиною НОМЕР_1 в сумі 86910,60.
У зв`язку з тим, що відповідач в добровільному порядку не відшкодував кошти, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, ст.  2  та ч. 4 ст.  242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За характером спірних правовідносин і їх суб`єктним складом цей спір є публічно-правовим спором з приводу проходження і звільнення з публічної служби, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів.
Аналогічний правовий висновок, викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 січня 2020 року (справа № 813/1045/18, провадження № 11-574апп19).
Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно з частиною другоюстатті 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина третя статті 122 КАС України).
Відповідно до частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Отже, КАС України передбачено можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другійстатті 122 цього Кодексу.
Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України, який обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог.
Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами передбачено законом з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними певних процесуальних дій, передбачених КАС України.
Частина третя статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Пункт 8 частини першої статті 240  КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123.
Як встановлено судом першої інстанції, позивач звернувся до суду з цим позовом 03 червня 2020 року, тобто з пропуском місячного строку звернення до суду, передбаченого частиною п`ятою статті 122 КАС України.
Також встановлено, що даний позов подавався позивачем вперше 23.08.2019 до суду цивільної юрисдикції, однак, Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області дійшов висновку про закриття провадження у справі.
Разом з тим, як вірно зазначено судом першої інстанції, правова позиція щодо юрисдикції аналогічного спору (спір з приводу відшкодування матеріальної шкоди, завданої особою державі під час проходження військової служби) викладено, зокрема в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 818/1688/16, від 23 січня 2019 року у справі № 825/730/16. Спори у цих справах також стосувалися звернення суб`єкта владних повноважень із позовом про стягнення грошових коштів з особи, що перебувала на публічній/державній службі, і суд дійшов висновку, що питання стягнення збитків/відшкодування шкоди, завданих особою, що перебуває або перебувала на державній/публічній службі, має вирішуватися за правилами адміністративного судочинства.
Тобто, правова позиція щодо юрисдикції у аналогічних спорах була змінена ще в грудні 2018 року, томувертаючись з вказаним позовом до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області  23.08.2019, позивач, як суб`єкт владних повноважень мав би знати про зміни судової практики щодо юрисдикції вирішення аналогічних спорів.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанці, що позивачем пропущено строк звернення до суду, оскільки право у позивача на звернення до суду з адміністративним позовом виникло з 22.10.2018 (сплата на користь моторного (транспортного) страхового бюро України понесені ним відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» витрати з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди у сумі 86910,60 грн. за шкоду, що була завдана ОСОБА_1 громадянину ОСОБА_2 під час дорожньо - транспортної пригоди), проте, адміністративний позов поданий лише 03.06.2020, а поважних причин пропуску строку судом не встановлено.
Отже, вказані позивачем обставини не є поважними причинами пропуску строку звернення до адміністративного суду, оскільки не є обставинами об`єктивного і непереборного характеру, а тому, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано визнано неповажними підстави, вказані позивачем у заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду.
При цьому, слід зазначити, що перебіг позовної давності шляхом пред`явлення позову може перериватися в разі звернення позивача до суду. Однак, якщо суд у прийнятті позовної заяви відмовив або її повернув, то перебіг строку звернення до суду не переривається. Не перериває перебігу такого строку й подання позову з недодержанням правил підсудності, а також з іншим предметом спору та з іншими матеріально-правовими підставами.
Аналогічна правова позиція щодо переривання строків звернення до суду викладена у постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 по справі №6-1763цс16 та у постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 по справі № 6-895цс15.
Колегія суддів зазначає, що поважними причинами для поновлення строку на подання адміністративного позову визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
Отже, строк повинен бути пропущений виключно з поважних причин.
Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.
Звернення до суду з позовом є способом реалізації права на захист порушених прав і свобод особи, які така особа вважає порушеними у зв`язку з виникненням певних обставин, що впливають на її права. Отже, початок перебігу строку звернення до суду пов`язується саме з виникненням оспорюваних правовідносин, тобто предметом позовних вимог та часом коли особа дізналася або повинна була дізнатися про такі обставини.
Колегія суддів зазначає, що встановлення законом процесуальних строків має на меті дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок осіб, які беруть участь у справі (учасників справи), добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, щодо дотримання процесуальних строків.
Таким чином, особа, яка має намір подати позов, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту позовної заяви, в тому числі процесуальних строків її подачі.
Наведені позивачем підстави пропуску строку звернення до суду мають суб`єктивний характер та не позбавляли останнього можливості звернутись до суду з даним позовом у встановлені КАС України строки.
При цьому підстав неможливості звернення до суду у місячний строк з дня, коли позивачу стало відомо, що такі спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства, позивачем до суду надано не було.
Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку  про залишення позовної заяви без розгляду.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Враховуючи викладене, колегія суддів порушень судом першої інстанції норм процесуального права, які б стали підставою для скасування оскаржуваної ухвали не встановлено.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України залишити без задоволення, а  ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий	 	 	Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Капустинський М.М.    Сапальова Т.В.