ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

27 квітня 2021 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 743/1392/20
Головуючий у першій інстанції – Сташків В. Б.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/572/21

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:
                                   головуючого-судді: Онищенко О.І.
                                   суддів: Скрипки А.А., Харечко Л.К.        
                                    секретар: Позняк О.М.    
Позивач: Публічне акціонерне товариство «Банк «Демарк»
Відповідачі: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_3 
Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на ухвалу Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 26 січня 2021 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк» до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором (суддя Сташків В.Б.),  постановлену у смт Ріпки,      
                                           В С Т А Н О В И В:
У квітні 2009 року ВАТ «Банк «Демарк» звернувся до суду з позовом про стягнення в солідарному порядку з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором № 901 від 29 вересня 2006 року та договорами поруки №901/1 від 02.10.2006 року та № 901/2 від 02.10.2006 року в сумі 17 479,44 грн. Позов мотивовано тим, що 29 вересня 2006 року між банком та фізичною особою-підприємцем (далі – ФОП) ОСОБА_1 укладено кредитний договір №901, за умовами якого банк відкрив позичальнику кредитну лінію для забезпечення поточної діяльності з максимальним лімітом заборгованості 15 000 грн зі сплатою 24% річних за користування кредитом з кінцевим строком повернення 26 вересня 2008 року, а позичальник зобов`язувався прийняти, належним чином використати всі кошти, отримані по кредиту, і повернути банку кредит та сплатити відсотки за користування кредитом. Позивач вказував, що відповідачем зобов`язання належним чином не виконуються, оскільки ним систематично порушувався порядок здійснення погашення заборгованості за відсотками, у зв`язку з чим виникла прострочена заборгованість по сплаті основного боргу та заборгованість за відсотками (в тому числі простроченими). Отже, відповідач зобов`язаний сплатити основний борг по кредиту, відсотки, нараховану пеню. ВАТ «Банк «Демарк» посилався, що на забезпечення виконання кредитного договору між банком, ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір поруки №901/1, також укладено договір поруки №901/2 між банком, ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , відповідно поручителі несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями ФОП ОСОБА_1 .
Заочним рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 28 травня 2009 року позов задоволено; стягнуто солідарно з ФОП ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ВАТ «Банк «Демарк» заборгованість по кредитному договору у сумі 17 479 грн 44 коп., вирішено питання про судові витрати.
На виконання вказаного рішення суду було видано виконавчі листи.
У жовтні 2020 року ТОВ «Фінансова компанія Паріс» звернулося до суду із заявою про заміну стягувача у справі №2-221/2009 ВАТ «Банк «Демарк» на ТОВ «Фінансова компанія «Паріс», а саме: заміну у виконавчому документі сторони виконавчого провадження (стягувача) ВАТ «Банк «Демарк» на ТОВ «Фінансова компанія «Паріс». Заяву мотивовано тим, що відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), які проводилися у відповідності до вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з метою продажу майна неплатоспроможного банку, 14 травня 2019 між ПАТ «Банк «Демарк» та ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги №901, за умовами якого до товариства перейшли права вимоги: за кредитним договором №901 від 29.09.2006 року, договором поруки №901/1 від 02.10.2006 року, договором поруки №901/2 від 02.10.2006 року. Заявник вказує, що він став правонаступником всіх прав та обов`язків стягувача за вказаними договорами. 
Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 26 січня 2021 року заяву задоволено; замінено сторону виконавчого провадження, а саме стягувача ВАТ «Банк «Демарк» на ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» за виконавчими листами №2-221/09, виданими 12.06.2009 року Ріпкинським районним судом Чернігівської області, на виконання заочного рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 28 травня 2009 року у цивільній справі №2-221/2009 за позовом ВАТ «Банк «Демарк» до ФОП ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвала мотивована тим, що заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.
В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить вказану ухвалу суду скасувати і у задоволенні заяви відмовити. Апеляційна скарга мотивована тим, що у цивільній справі №2-221/2009 не було стягувача взагалі (був позивач та відповідачі), а заміна стягувача не передбачена процесуальним законом, що виключає можливість задоволення вимоги заявника. ОСОБА_3 посилається, що у Реєстрі договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, не зазначено ні кількість виписок банку по позичкових рахунках та рахунках, відкритих для обліку нарахованих та прострочених процентів, штрафів, пені по кредитному договору, ні дати їх складення, не додано жодного іншого документу, який би вказував факт передачі банком та прийняття новим кредитором таких виписок, що вказує на відсутність як у банку, так і нового кредитора належних, допустимих та достовірних доказів наявності зобов`язань ОСОБА_3 . Відповідач вважає, що згідно наданих заявником виписок з автоматизованої системи виконавчих проваджень усі виконавчі провадження завершено, а відтак борг відсутній. За доводами ОСОБА_3 , з наведеного у Протоколі електронних торгів складу (назви) лоту предметом торгу були права вимоги за кредитами фізичних осіб, а не за кредитами фізичним особам (за назвою лоту фізична особа є управленою (кредитором), а не зобов`язаною (боржником) стороною. Відповідач вказує, що заявник як на одну з підстав набуття права вимоги посилається на договір №901 від 14 травня 2019 року, в той час як згідно з протоколом електронних торгів слідує, що торги борговими зобов`язаннями відбулися 11 квітня 2019 року. ОСОБА_3 вважає, що заявник на підтвердження своїх вимог повинен надати або договір купівлі-продажу, або договір відступлення права вимоги, а не договір відступлення (купівлі-продажу) права вимоги, оскільки це різні договори не тільки за своєю природою, а й за суттю і регулюються різними розділами ЦК України. За доводами відповідача, заявником не надано протоколу електронного аукціону зі статусом «Продаж завершений», а відтак не надано і доказів переходу до нього права вимоги за придбаним лотом. Реєстр поштових відправлень, наданий на підтвердження направлення заяви з додатками заінтересованим особам, ОСОБА_3 вважає неналежним доказом. Також відповідач вважає недопустимим доказом копію виконавчого листа через наявність у ньому незасвідчених виправлень та обрізку останньої строки. Крім того, ОСОБА_3 посилається, що у даній справі не передбачено право суду збирати докази, проте в порушення вимог процесуального закону суд першої інстанції витребував з Ріпкинського ВДВС копію виконавчого провадження АСВП 13887927, де боржником вказаний ОСОБА_2 .
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду – без змін. Заявник посилається, що суд першої інстанції мав всі підстави для заміни стягувача у виконавчому провадженні, при цьому заміна сторони ніяким чином не порушує прав та обов`язків інших осіб. ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» вказує, що згідно протоколу електронного аукціону від 11 квітня 2019 року він зобов`язаний був забезпечити підписання договорів купівлі-продажу/відступлення права вимоги придбаного активу (майна) протягом 20 робочих днів, що і було зроблено 14 травня 2019 року. Крім того, 13 травня 2019 року рішенням виконавчої дирекції ФГВФО, зокрема було продовжено строк, передбачений для укладення договору купівлі-продажу майна (активів) за результатами проведених 11 квітня 2019 року торгів. За доводами заявника, відповідно до змісту п.26 Регламенту ЕТС статус «Продаж завершений» присвоюється автоматично і Регламент не визначає порядку підписання Протоколу з відміткою про статус «Продаж завершений». Також заявник вказує, що ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» - це фінансова компанія, яка включена до реєстру фінансових компаній 04 листопада 2013 року, інформація про яку є в загальному доступі на сайті Національного банку України.
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.
Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції відповідає.
По справі встановлено, що 12 червня 2009 року на виконання заочного рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 28 травня 2009 року було видано щодо кожного із солідарних боржників виконавчі листи про стягнення в солідарному порядку з ФОП ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ВАТ «Банк «Демарк» заборгованості по кредитному договору у сумі 17 479 грн 44 коп., понесених витрат по опублікуванню оголошення в газеті «Деснянська правда» про виклик відповідачів в розмірі 225 грн, витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн та судового збору в розмірі 174 грн 79 коп. (а.с.88-89 т.1, а.с.7 т.2).
Постановою державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області від 09 листопада 2017 року виконавчий лист №2-221/09, виданий 12.06.2009 року Ріпкинським районним судом Чернігівської області, про стягнення з ОСОБА_3 17 909,23 грн заборгованості на користь ВАТ «Банк «Демарк» повернуто стягувачу у зв`язку з відсутністю майна у боржника (а.с.86-87 т.1). Вказане також підтверджується витягом з Автоматизованої системи виконавчого провадження (а.с.83 т.1).
Постановою головного державного виконавця Ріпкинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 14 березня 2019 року виконавчий лист №2-221, виданий 12.06.2009 року Ріпкинським районним судом Чернігівської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Банк «Демарк» солідарно боргу 17 909,23 грн повернуто стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а спроби виявлення такого майна виявилися безрезультатними (а.с.36 т.2).
Згідно з витягом з Автоматизованої системи виконавчого провадження відсутні відомості щодо виконавчого провадження, в якому боржником є ФОП ОСОБА_1 , а стягувачем - ВАТ «Банк «Демарк» (а.с.84 т.1).
Відповідно до Протоколу електронного аукціону №UA-EA-2019-04-02-000005-b, який відбувся 11 квітня 2019 року, переможцем електронних торгів з продажу належних ПАТ «Банк «Демарк» прав вимоги та інших майнових прав за кредитами суб`єктів господарювання у кількості 200 поз., прав вимоги за кредитами фізичних осіб у кількості 65 поз., дебіторської заборгованості у кількості 32 поз., дебіторської заборгованості та майнових прав за дебіторською заборгованістю за РКО у кількості 311 поз. стало ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» (а.с.78 т.1).
Обумовлену ціну лоту ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» сплатило 17 квітня 2019 року (а.с.81 т.1).
Згідно з Договором №901 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 14 травня 2019 року, Публічне акціонерне товариство «Банк «Демарк» відступає шляхом продажу новому кредитору (Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс») належні банку, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги банку первісного кредитора до позичальників/іпотекодавців/заставодавців/поручителів, зазначених у Додатку №1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за кредитними договорами, договорами застави та договорами іпотеки з відповідними змінами та доповненнями до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього договору (а.с.68-70 т.1).
Додатком №1 до вказаного договору встановлено реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, а саме: кредитний договір №901 від 29.09.06, укладений між Банк «Демарк» та ФОП ОСОБА_1 ; договір поруки №901/1 від 02.10.06, укладений між Банк «Демарк» та ОСОБА_2 ; договір поруки №901/2 від 02.10.06, укладений між Банк «Демарк» та ОСОБА_3 (а.с.71 т.1). 
14 травня 2019 року представник банку та нового кредитора підписали Акт прийому-передачі документів (а.с.72 т.1).
Також між ПАТ «Банк «Демарк» (первісний кредитор) і ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» (новий кредитор) 14 травня 2019 року було укладено Договори №901/1 і №901/2 про відступлення права вимоги за договором поруки, відповідно до яких у зв`язку із укладенням Договору про відступлення права вимоги №901 від 14 травня 2019 року первісний кредитор відступає новому кредитору права вимоги за договорами поруки №901/1 і №901/2 від 02 жовтня 2006 року, укладеними між первісним кредитором та ОСОБА_2 , між первісним кредитором та ОСОБА_3 , з усіма додатковими угодами та додатками до них, що є їх невід`ємною частиною, а новий кредитор приймає це відступлення (а.с.73-76 т.1). 
Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Згідно з частиною першою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.
У відповідності до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.
Кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом – ч.1 ст.512 ЦК України.
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.
Відповідно до статті 512 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
Виходячи зі змісту наведених норм права, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи універсального правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття первісного кредитора з одночасною заміною його новим кредитором.
Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.
У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження та її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник у таких правовідносинах, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.
Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13 та висновками Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 09 грудня 2019 року в справі № 2-3627/09 (провадження № 61-16520сво18).
Вирішуючи питання про можливість заміни сторони виконавчого провадження у разі відсутності відкритого виконавчого провадження, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновків, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
При цьому, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду виходила з того, що норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.
Таким чином, звернення до суду із заявою про надання статусу стягувача правонаступнику кредитора відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».
У зв`язку з викладеним, не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_3 , що у цивільній справі не було стягувача взагалі (був позивач і відповідачі) і що заміна позивача на стягувача не передбачена процесуальним законом.
Колегія суддів вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» про заміну сторони виконавчого провадження.
Відповідно до Протоколу електронного аукціону №UA-EA-2019-04-02-000005-b від 11 квітня 2019 року переможець зобов`язується провести повний розрахунок та підписати договір купівлі-продажу/відступлення права вимоги придбаного активу(вів) (майна) протягом 20 робочих днів з дня, наступного за днем формування протоколу електронного аукціону, з урахуванням п.7.22 Регламенту ЕТС.
На виконання вказаних зобов`язань переможець електронного аукціону - ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» і уклав з власником активів (майна) – ПАТ «Банк «Демарк» 14 травня 2019 року Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги. 
Враховуючи викладене, є необгрунтованими посилання ОСОБА_3 на те, що продаж боргових зобов`язань фактично відбувся двічі – 11 квітня 2019 року та 14 травня 2019 року.  
Доводи апеляційної скарги, що заявник на підтвердження своїх вимог повинен надати або договір купівлі-продажу, або договір відступлення права вимоги, а не договір відступлення (купівлі-продажу), є безпідставними. 
При цьому, в абзаці третьому Договору №901 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 14 травня 2019 року зазначено, що сторони уклали цей договір за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених Протоколом електронного аукціону №UA-EA-2019-04-02-000005-b від 11 квітня 2019 року. відповідно є необгрунтованими твердження ОСОБА_3 , що цей договір є окремим, ніяк не пов`язаним з торгами, договором.
Доводи відповідача, що договори про відступлення прав вимоги приховують інший правочин з метою ухилення від оподаткування, жодними доказами не підтверджено. 
Твердження ОСОБА_3 , що укладені між ПАТ «Банк «Демарк» і ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» договори про відступлення прав вимоги є договорами факторингу, а не договорами поступки (купівлі-продажу), є безпідставними з огляду на положення статті 204 ЦК України, якою встановлена презумпція правомірності правочину.
Доводи апеляційної скарги, що на торгах борги фізичних осіб не продавались, грунтуються на невірному тлумаченні складу (назви) лоту.
Відповідно до п.3.3., 7.21., 7.26. Регламенту роботи електронної торгової системи для проведення електронного аукціону, який складається з автоматичного покрокового зниження початкової (стартової) ціни лоту, етапів подання закритих цінових пропозицій та цінової пропозиції для продажу активів (майна) банків, що виводяться з ринку або ліквідуються) формування протоколів електронних торгів, форми яких наведені у додатках 1 - 2 до Регламенту ЕТС, здійснюється ЦБД (центральною базою даних) після моменту завершення електронного аукціону. Переможець зобов`язаний підписати протокол електронного аукціону протягом 3 (трьох) робочих днів з дати його формування в ЦБД та надати оператору, через електронний майданчик якого такий переможець набув право участі в електронному аукціоні. Після опублікування Фондом/банком договору через особистий кабінет відповідно до пункту 7.23 глави 7 цього Регламенту ЕТС та натискання електронної кнопки в інтерфейсі особистого кабінету, електронному аукціону автоматично присвоюється статус “Продаж завершений”.
Виходячи з аналізу вказаних положень Регламенту, статус «Продаж завершений» надається електронному аукціону не після його завершення, а після опублікування договору купівлі-продажу/відступлення права вимоги.
ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» надало до суду першої інстанції Протокол електронного аукціону, підписаний ним 12 квітня 2019 року, тобто до укладення договору і відповідно до завершення продажу. 
Таким чином, не можуть бути прийняті судом до уваги доводи відповідача, що заявником не надано доказів переходу до нього права вимоги за придбаним лотом, враховуючи також те, що на виконання зобов`язань, взятих на підставі проведеного електронного аукціону, ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» в подальшому уклало договори про відступлення права вимоги.
При цьому договори №901, №901/1, №901/2 від 14 травня 2019 року, за якими ПАТ «Банк «Демарк» передав ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» права вимоги за кредитним договором, укладеним між банком і ФОП ОСОБА_1 , а також за договорами поруки, укладеними між банком і ОСОБА_2 , між банком і ОСОБА_3 , є чинними, ніким не оскаржені, а тому відсутні підстави стверджувати про відсутність належних, допустимих та достовірних доказів наявності зобов`язань ОСОБА_3 перед банком і відповідно перед заявником.    
Посилання ОСОБА_3 на відсутність відкритого щодо нього виконавчого провадження не може бути підставою для відмови у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження, оскільки право нового кредитора замінити сторону виконавчого провадження не ставиться у залежність від наявності відкритого виконавчого провадження, а за змістом статті 442 ЦПК України її положення застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
При цьому в матеріалах справи відсутні відомості про виконання ОСОБА_3 судового рішення, на підставі якого було видано виконавчі листи, в той час як наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору.
Також не можуть бути прийняті судом до уваги доводи відповідача, що реєстр поштових відправлень, доданий до заяви про заміну сторони виконавчого провадження, не є доказом направлення документів заінтересованим особам.
Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 183 ЦПК України до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).
Статтею 13 Закону України «Про поштовий зв`язок» визначений порядок надання послуг поштового зв`язку, зокрема, у абзаці 3 вказано, що у договорі про надання послуг поштового зв`язку, якщо він укладається у письмовій формі, та у квитанції, касовому чеку тощо, якщо договір укладається в усній формі, обов`язково зазначаються найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість. За недотримання цієї вимоги несе відповідальність оператор поштового зв`язку. Договір про надання послуги поштового зв`язку вважається укладеним після оплати користувачем вартості цієї послуги, якщо інше не передбачене відповідними договорами.
За таких обставин належним доказом надіслання поштового відправлення може бути квитанція або касовий чек, в якому зазначено найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість.
Надана заявником квитанція про оплату послуг поштового зв`язку підтверджує факт надання заявнику послуг поштового зв`язку з направлення 05 жовтня 2020 року заяви про заміну сторони виконавчого провадження разом з додатками, а список згрупованих відправлень підтверджує, зокрема найменування адресатів, яким було відправлено вказану заяву (а.с.90  зворот, 91 зворот т.1).
Не заслуговують на увагу твердження відповідача, що заява ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» не відповідає вимогам процесуального закону, оскільки у ній зазначені всі учасники справи, а її копії направлені іншим учасниками справи самим заявником.
Статтею 78 ЦПК України встановлено допустимість доказів, а саме встановлено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Копію постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 09 листопада 2017 року не можна визнати недопустимим і недостовірним доказом лише через «обрізку останньої строки на копії», як на тому наголошує ОСОБА_3 , і відсутності інформації про повернення виконавчого листа стягувачу.
Відповідно до ч.5 ст.12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, на підставі доказів – ст.76 ЦПК України. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами.
Суд першої інстанції саме з метою повного та об`єктивного розгляду справи своєю ухвалою від 16 грудня 2020 року витребував з Ріпкинського районного ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) копію виконавчого провадження №АСВП 13887927, де боржником вказаний ОСОБА_2 . 
Доводи ОСОБА_3 про недоведення заявником, що він є фінансовою компанією і має право бути стороною у договорі поступки (купівлі-продажу) боргових зобов`язань, не заслуговують на увагу, оскільки ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» до заяви про заміну сторони виконавчого провадження було додано виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, згідно з якою основний вид діяльності товариства – надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення).
З урахуванням положень ч.4 ст.263 ЦПК України суд першої інстанції обґрунтовано посилався на постанову Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі №6-122цс13, оскільки в ній викладено висновки щодо застосування норм права, які регулюють спірні правовідносини у даній справі, а саме заміну сторони виконавчого провадження.
Виходячи з викладеного, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, ухвалу постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

                            П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 26 січня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:                                                             Судді: