ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1283/21 Справа № 201/14299/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Батманова В. В. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року                        
Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі: 
головуючого         -        Лаченкової О.В.
суддів          -        Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.
розглянула у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи 
апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,
на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 29 вересня 2020 року
по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИЛА:
В грудні 2019 року до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.
Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 29 вересня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу — задоволено.
Шлюб, укладений між ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 (РПОКПП НОМЕР_2 ) , який був зареєстрований 27 липня 2002 року відділом державної реєстрації актів громадського стану Жовтневого районного управління юстиції за актовим записом №585, розірвано.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму судового збору, сплаченого при подачі позову, в розмірі 768 грн. 40 коп.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити мотивувальну частину рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 29 вересня 2020 року №201/14299/19, вказати, що сім`я сторін розпалась з вини позивача та скасувати рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 29 вересня 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору, сплаченого при подачі позову та відмовити позивачу у цій частині. 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 29 вересня 2020 року - відхилити, а рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 29 вересня 2020 року - залишити без змін.
Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, за відсутності клопотань будь-якої зі сторін про інше, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.
       Судом першої інстанції встановлено, що  ОСОБА_2  та ОСОБА_1 з 27 липня 2002 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська за актовим записом № 585.
Від цього шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Спільне життя у сторін не склалося, почуття любові та поваги між ними втрачене, сімейно-шлюбні стосунки, припинені з березня 2019 року, спільне господарство не ведуть, відповідач з дітьми мешкає окремо.
Також, судом першої інстанції було встановлено, що  ОСОБА_2 зберігати сім`ю не бажає, вважає, що спільне життя не склалося, почуття любові та поваги між ними втрачене, сімейно-шлюбні стосунки припинені з березня 2019 року, спільне господарство не ведуть, відповідач з дітьми мешкає окремо.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 03.03.2020 року сторонам надано строк на примирення до 04.05.2020 року (а.с. 34). 
Надання сторонам строку на примирення жодних результатів не дало, до примирення сторони не дійшли.
       Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.
       Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
       Згідно з вимогами ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. 
       Відповідно до вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище.
       Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
       Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
       Задовольняючи позовні вимоги  ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що шлюб не може бути поновлено, а його подальше формальне існування суперечило б правам та інтересам сторін, в тому числі праву на вступ до іншого шлюбу. 
       Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта про те, що не з вини відповідачки розпалась сім`я та про це необхідно зазначити в мотивувальній частині рішення, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки будь-яких доказів на підтвердження вказаному апелянтом не надано.
При цьому, судом першої інстанції було в повному обсязі досліджено матеріали справи та надано їм обґрунтовану оцінку. 
Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.
       Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
       Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
       Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
       Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
       Відповідно ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

       ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 29 вересня 2020 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України. 

       Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича 

                                                                М.Ю.Петешенкова