ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

23 червня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/698/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Щербака А.А. (доповідач),
                               суддів:  Баранник Н.П., Малиш Н.І.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12 березня 2021 року (суддя Садовий І.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
                                                            
                                                                   ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 12 березня 2021 року позов задоволено частково.
Суд вирішив визнати протиправними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області щодо припинення виплати щомісячних грошових сум в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку ОСОБА_1  з 01.12.2016.
Зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області  відновити нарахування та виплатити щомісячні грошові суми в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку ОСОБА_1 з 01.12.2016.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Відповідачем була подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, а постанова  від 08.11.2016 про припинення щомісячних страхових виплат позивачу було прийнято правомірно. Також зазначено, що Управління в Запорізькій області  не є належним відповідачем, оскільки обслуговування м. Шахтарськ, де позивач отримував виплати до початку антитерористичної операції, здійснює маріупольське міське відділення. 
Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до пункту 3 частини 1  ст.311 КАС України в порядку письмового провадження, на підставі наявних у ній доказів. 
Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Як було встановлено судом першої інстанції, позивач є пенсіонером за віком, особою, яка має зареєстрований страховий випадок профзахворювання, що отримане з 28.05.2004.
За висновком МСЕК від 24.06.2004 серії 2-18 АВ №061733 потерпілому встановлена стійка втрата професійної працездатності 35% та 3 група інвалідності безстроково.
Згідно довідки від 09.06.2017 № 2306-21487, ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання:   АДРЕСА_2 
На постійному обліку   ОСОБА_1 перебував у відділенні у м. Шахтарськ, повноваження виконання статутних завдань якого, відповідно до постанови правління Фонду соціального страхування України від 10.10.2017 №50 «Про затвердження структури органів Фонду», з 01.01.2018 передано до Маріупольського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області. 
25.09.2014 позивач звернувся до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків  на виробництві та професійних захворювань України у м. Бердянську з заявою про тимчасове продовження раніше призначеної страхової виплати.
Постановою від 07.10.2014 відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків  на виробництві та професійних захворювань України у м. Бердянську №0801/20390/20390/1 продовжено раніше призначену щомісячну страхову виплату у зв`язку з тимчасовим місцем проживання.
Згідно Витягу з протоколу засідання комісії з питань щодо призначення/відновлення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам №19 від 02.11.2016, у призначенні страхової виплати у зв`язку з втратою працездатності ОСОБА_1 відмовлено з підстав не підтвердження факту проживання.
Постановою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків  на виробництві та професійних захворювань України у м. Бердянську  від 08.11.2016 №0801/20390/20390/17 припинені з 01.12.2016 виплати ОСОБА_1 щомісячної грошової суми в разі часткової чи повної втрати професійної працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 2259,48 грн. на підставі протоколу  №19 від 02.11.2016.
Листом від 18.01.2021 №Б-3/02-11-234 позивачу повідомлено, що на підставі рішення комісії з питань щодо призначення/відновлення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам виконавчого комітету Бердянської міської ради страхові виплати позивачу зупинено з 01.12.2016. Також, рішенням управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради №153 від 20.02.2017 скасовано надану позивачу довідку про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території. Зазначено, що повторно з заявою про продовження раніше призначених страхових виплат до Бердянського відділення управління заявник не звертався. Для отримання інформації щодо страхових виплат, невиплачених за минулий період, запропоновано звернутись до Маріупольського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області.
Позивач звернувся до суду.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своїх дій.
Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується.
Пунктом 3 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №1105-XIV встановлено, що особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч.1 ст.46 Закону № 1105-XIV страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються:1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого;3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.
Як було встановлено судом першої інстанції, виплата страхових виплат позивачу припинена у зв`язку з не підтвердженням фактичного місця проживання.
Колегія суддів погоджується з висновками суду прешої інстанції, що, вичерпний перелік, визначений ст. 46 Закону № 1105-ХIV не містить таких підстав для припинення страхових виплат, а відмова особи від конституційних прав, до яких належить право на соціальний захист, є недійсною.
Стаття 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» №1382-IV передбачає, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Згідно ст. 3 Закону №1382-IV, місце проживання - це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово.
Відповідно до ст.29 Цивільного Кодексу України, місце проживання фізичної особи - це житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Частина 6 ст. 29 Цивільного Кодексу України дозволяє фізичній особі мати кілька місць проживання.
Судом першої інстанції вірно було зазначено, що зміна особою місця проживання не може бути підставою для позбавлення його конституційного права на отримання соціального захисту, а саме, отримання соціальних виплат.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що  відповідач, не виплативши соціальні виплати за відсутності передбачених законами України підстав порушив право позивача на їх отримання, при цьому, зазначене право є об`єктом захисту за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Суд першої інстанції вірно не взяв до уваги доводи відповідача про скасування довідки позивача про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України.
Наведена обставина не була підставою припинення страхових виплат позивачу згідно постанови від 08.11.2016 №08001/20390/20390/17.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності своїх дій.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області не є належним відповідачем, то колегія суддів вважає їх помилковими, оскільки позивач звернувся до суду з позовом про оскарження дій Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області щодо припинення виплати щомісячних грошових сум в разі часткової чи повної втрати працездатності.
Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.  
Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

                                                  ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області залишити без задоволення. 
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
Постанова у повному обсязі складена 23 червня 2021 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      А.А. Щербак 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш