УХВАЛА

26 квітня 2021 року  
Київ
справа №826/1581/18
адміністративне провадження №К/9901/12710/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Желєзного І.В. та Чиркіна С.М., перевіривши касаційну скаргу Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 грудня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2021 року 
у справі № 826/1581/18
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коло-Центр»
до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
про визнання протиправними та скасування приписів та постанов,
ВСТАНОВИВ:
ТОВ «Коло-Центр» звернулось до суду першої інстанції з позовом до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в якому просило:
визнати протиправним та скасувати припис Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 6 листопада 2017 року;
визнати протиправним та скасувати протокол Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 3 січня 2018 року;
визнати протиправним та скасувати акт Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 3 січня 2018 року № б/н;
визнати протиправним та скасувати постанову Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 16 січня 2018 року № 06/18/073-453;
визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 6 від 9 січня 2018 року щодо скасування реєстрації декларації від 19 серпня 2016 року № КВ 030162320570 на підготовчі роботи та відновити  реєстрацію, включити запис про реєстрацію декларації від 19 серпня 2016 року № КВ 030162320570 до єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів.
Рішенням Окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2021 року, позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано припис Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 6 листопада 2017 року про зупинення підготовчих та будівельних робіт; визнано протиправним та скасовано припис Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 6 листопада 2017 року про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил; визнано протиправною та скасовано постанову Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 16 січня 2018 року № 06/18/073-453 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності; визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 9 січня 2018 року № 6 про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт; зобов`язано департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) відновити запис про реєстрацію декларації про початок виконання підготовчих робіт «Будівництво готелю» за адресою: вул. Павлівська, 7, літ. «А» у Шевченківському районі міста Києва від 19 серпня 2016 року № КВ 030162320570, замовник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Коло-Центр» в єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
9 квітня 2021 року Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), не погодившись із рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 грудня 2020 року та постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2021 року, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати вказані рішення судів та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Як вбачається з рішень судів попередніх інстанцій та матеріалів касаційної скарги, предметом розгляду у цій справі є визнання протиправними та скасування приписів та постанов Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), які стосуються ТОВ «Коло-Центр».
8 лютого 2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" від 15 січня 2020 року № 460-IX.
У зв`язку з цим, відповідно до частин першої та четвертої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку та якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
В обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що оскаржуване судове рішення прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
На підтвердження своїх доводів, у касаційній скарзі відповідач вказує на те, що судами першої та апеляційної інстанцій не враховано, що Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядком виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466 (далі - Порядок № 466; в редакції, що діяла до 10 червня 2017 року), та Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 (далі - Порядок № 461; в редакції, що діяла до 10 червня 2017 року), було запроваджено декларативний принцип оформлення замовником документів, які надають право виконувати будівельні роботи на об`єктах будівництва І - III категорії складності та підтверджують готовність таких об`єктів до експлуатації. Вказаний принцип полягав в тому, що відповідальність за достовірність даних, зазначених замовником у декларації про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність об`єкта до експлуатації, покладалась на замовника, а функції органу держаного архітектурно-будівельного контролю на етапі подання таких документів було зведено до перевірки повноти даних, вказаних замовником будівництва у відповідному документі декларативного характеру.
Оскільки підготовчі роботи розпочаті за проектом «Виконання підготовчих робіт при будівництві готелю на вул. Павлівській, № 7 (літера «А») у Шевченківському районі м. Києва», розробленого ТОВ «Київградосервіс» під керівництвом головного архітектора проекту ОСОБА_1 (кваліфікаційний сертифікат серія АР №007996), яким в свою чергу передбачено роботи під нове будівництво, то вимоги пункту 5 Містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 18 грудня 2013 року № 21607/0/12/009-13 щодо здійснення будівельних робіт відповідно до вимог абзацу 2 частини другої статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та в частині вирішення майново-правових питань в установленому законодавством порядку не виконані, а саме: не змінено цільове призначення земельної ділянки), чим порушено частину другу статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».
Також скаржник вказує на те, що судами першої та апеляційної інстанцій проігноровано, що у пункті 7«Загальні дані» містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 18 грудня 2013 року № 21607/0/12/009-13 цільове призначення земельної ділянки зазначено: для експлуатації та обслуговування адміністративного будинку, а в пункті 9 «Загальні дані» даних містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки функціональне призначення земельної ділянки зазначається: територія житлової середньо-поверхової забудови - відповідно до Генерального плану міста Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 28 березня 2002 року №370/1804 (далі - Генеральний план).
Судами першої та апеляційної інстанцій не враховано, що згідно містобудівних умов та обмежень від 18 грудня 2013 року № 21607/0/12/009-13, назва об`єкта будівництва - будівництво готелю, наміри забудови - будівництво готелю зі знесенням існуючого нежилого будинку, а відповідно до Генерального плану функціональне призначення земельної ділянки за вказаною вище адресою: територія житлової середньо-поверхової забудови.
Крім того, скаржник вказує на те, що судами попередніх інстанцій не застосовано до спірних правовідносин положення частини 39 Земельного кодексу України, відповідно до яких використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм.
Також скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій не врахували висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 15 липня 2020 року у справі №826/1419/18 та від 30 листопада 2020 року у справі №826/7308/17.
Таким чином, проаналізувавши підстави, на яких подано касаційну скаргу, доводи скаржника зазначені в обґрунтування необхідності прийняття її до розгляду касаційним судом, колегія суддів погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 грудня 2020 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2021 року у справі № 826/1581/18, з метою з`ясування правильності застосування судами попередніх інстанцій статей 24, 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», статті 39 Земельного кодексу України, Порядку № 466, Порядку № 461 та необхідності застосування у спірних правовідносинах висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 15 липня 2020 року у справі №826/1419/18 та від 30 листопада 2020 року у справі №826/7308/17.
Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями  248,  328,  329,  334,  335,  338,  355,  359 КАС України, суд
УХВАЛИВ:
1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 грудня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2021 року у справі № 826/1581/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коло-Центр» до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправними та скасування приписів та постанов.
2. Витребувати з Окружного адміністративного суду міста Києва справу № 826/1581/18.
3. Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів (за їх наявності) разом з ухвалою про відкриття касаційного провадження.
4. Установити для учасників справи п`ятнадцятиденний строк із дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу (у формі, встановленій частинами першою та другою статті 338 КАС України з висловленням позиції стосовно кожної з підстав касаційного оскарження: неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права) та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
5. Роз`яснити учасникам справи, що у разі не виконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу, зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству, суд, відповідно до  статті 149 КАС України, може застосувати заходи процесуального примусу.
6. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя доповідач                                                                                Я.О. Берназюк
Судді:                                                                                                    І.В. Желєзний
                                                                                                    С.М. Чиркін