ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/15660/18                                                                 Суддя (судді) першої інстанції: Головань О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  25 травня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого:           Бєлової Л.В.
суддів:                     Безименної Н.В., Лічевецького І.О.  

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії, - 
          
В С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з заявою про зобов`язання відповідача надати звіт про виконання судового рішення, у якій просив:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.11.2019 року у справі № 826/15660/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про нарахування та виплату в повному обсязі призначеної пенсії, з урахуванням додаткового надання документів, у тому числі, в питаннях: 
законності припинення виконання вказаного судового рішення з 01.01.2018 року на підставі проведення перерахунку пенсій відповідно до постанови КМУ від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" без урахування норм речення другого частини четвертої статті 63 Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та пункту 4 цієї постанови;
порядку виконання вказаного судового рішення в частині фактичного здійснення виплати перерахованої пенсії за минулий час;
- за наслідками розгляду звіту Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.11.2019 року у справі № 826/15660/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про нарахування та виплату в повному обсязі призначеної пенсії, з урахуванням додаткового надання документів, у разі підтвердження невиконання та (або) неналежного виконання відповідачем зазначеного судового рішення, накласти на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, відповідального за виконання даного рішення, штраф, передбачений ч. 2 ст. 382 КАС України.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 лютого 2021 року в задоволенні клопотання позивача про зобов`язання відповідача надати звіт про виконання судового рішення відмовлено. 
Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду клопотання про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи. 
Зокрема, в обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що резолютивна частина рішення у даній справі в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок і виплату пенсії за минулий час відповідачем не виконана, тому наявні всі підстави для встановлення судового контролю.
Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження. 
Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про:
- визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у включенні до складу додаткових видів грошового забезпечення, із яких ОСОБА_1 нарахований основний розмір пенсії за вислугу років (з 09 липня 2017 року по 16 листопада 2017 року) та пенсії по інвалідності (17.11.2017 року по теперішній час), виплачені ОСОБА_1 за період з липня 2015 року по липень 2017 року суми щомісячної додаткової грошової винагороди, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії згідно статті 27 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, винагороди за участь в антитерористичній операції, одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, з яких справлявся єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, з урахуванням наданих додаткових документів щодо фактично нарахованих та виплачених сум за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням з військової служби;
- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 з 09.07.2017 року пенсії за вислугу років та проведеної з 17.11.2017 року пенсії по інвалідності, без обмеження кінцевої дати виплати, з урахуванням наданих документів щодо фактично нарахованих та виплачених сум за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням з військової служби, за період, який враховується для обчислення пенсії, у томі числі: сум щомісячної додаткової грошової винагороди, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії згідно статті 27 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, винагороди за участь в антитерористичній операції, одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, з яких були фактично нараховані та сплачені суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та з урахуванням раніше здійснених виплат, починаючи з дати виникнення такого права.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 листопада 2019 року позов задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо непроведення перерахунку раніше призначеної пенсії за вислугу років та з 17 листопада 2017 року пенсії по інвалідності ОСОБА_1 із включенням до складу (розміру) грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, щомісячної додаткової грошової винагороди; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, код 42098368) здійснити перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії за вислугу років та з 17 листопада 2017 року пенсії по інвалідності ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ), із включенням до складу (розміру) грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, щомісячної додаткової грошової винагороди та здійснити перерахунок і виплату пенсії за минулий час. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Рішення суду набрало законної сили 17 січня 2020 року.
04 серпня 2020 року позивачем до суду подано клопотання про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.11.2019 року у справі № 826/15660/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про нарахування та виплату в повному обсязі призначеної пенсії, з урахуванням додаткового надання документів, у тому числі, в питаннях:
законності припинення виконання вказаного судового рішення з 01.01.2018 року на підставі проведення перерахунку пенсій відповідно до постанови КМУ від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" без урахування норм речення другого частини четвертої статті 63 Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та пункту 4 цієї постанови;
порядку виконання вказаного судового рішення в частині фактичного здійснення виплати перерахованої пенсії за минулий час;
за наслідками розгляду звіту Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.11.2019 року у справі № 826/15660/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про нарахування та виплату в повному обсязі призначеної пенсії, з урахуванням додаткового надання документів, у разі підтвердження невиконання та (або) неналежного виконання відповідачем зазначеного судового рішення, накласти на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, відповідального за виконання даного рішення, штраф, передбачений ч. 2 ст. 382 КАС України.
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 вересня 2020 року в задоволенні клопотання позивача про зобов`язання відповідача надати звіт про виконання судового рішення - відмовлено з посиланням на Закон України «Про виконавче провадження», яким врегульовано процедуру примусового виконання судових рішень, наявність у суду права, а не обов`язку встановлювати контроль за виконанням судового рішення, врегулювання питання щодо частини заявлених вимог ст. 383 КАС України.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2020 року ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 вересня 2020 року скасовано, а клопотання направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 лютого 2021 року в задоволенні клопотання позивача про зобов`язання відповідача надати звіт про виконання судового рішення відмовлено. 
Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні клопотання позивача про зобов`язання відповідача надати звіт про виконання судового рішення, зазначив, що Згідно зі змістом позову та, відповідно, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.11.2019 року, судом вирішувалося питання щодо врахування конкретних додаткових видів грошового забезпечення при розрахунку пенсії. Будь-які інші питання, в тому числі, конкретний розмір складових розрахованої пенсії, застосування до правовідносин постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. №103, застосування максимального обмеження розміру пенсії згідно з положеннями Закону № 3668-VI не було предметом розгляду, відповідно, з`ясовувати ці питання при здійсненні контролю за виконанням судового рішення суд не має повноважень, оскільки це становить окремий предмет спору.
Суд першої інстанції вказав, що він не здійснює загальний контроль за здійсненням органами Пенсійного фонду України покладених на них повноважень, тоді як надає оцінку конкретним рішенням, діям чи бездіяльності вказаних органів в рамках конкретного спору. В той же час, на виконання рішення суду відповідачем проведено перерахунок та виплату пенсії позивача, про що він сам зазначає в клопотанні 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне. 
Відповідно до частини першої  статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частинами першою, другою  статті 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
За приписами статей  129  та  129-1 Конституції України, обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Нормами частин другої-третьої  статті 14 КАС України  передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Також,  статтею 370 КАС України  визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Конституційний Суд України вказав, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року №5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).
Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі Шмалько проти України, заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого  статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.
Крім того, у рішенні від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику Європейського суду з прав людини підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі Валерій Фуклєв проти України від 7 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі Шмалько проти України від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі Юрій Миколайович Іванов проти України від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі Apostol v. Georgia від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).
Також, Конституційний Суд України у Рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).
Колегія суддів зазначає, що з метою забезпечення виконання судового рішення, статтею 382  Кодексу адміністративного судочинства України  передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Аналіз зазначених положень дає підстави для висновку про те, що встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом превентивного впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання своїх зобов`язань у межах відповідної справи.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 листопада 2019 року зобов`язано здійснити перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії за вислугу років та з 17 листопада 2017 року пенсії по інвалідності ОСОБА_1 , із включенням до складу (розміру) грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, щомісячної додаткової грошової винагороди та здійснити перерахунок і виплату пенсії за минулий час.
Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 травня 2020 року у справі № 800/320/17    вказала, що правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль».
У заяві про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення позивач, зокрема, зазначив, що станом на 30 липня 2020 року він не отримував нарахованих йому за період з 09 липня по 16 листопада 2017 року коштів, що свідчить про невиконання резолютивної частини судового рішення.
В апеляційній скарзі позивач також вказує, що суд першої інстанції, звернувши по тексту оскаржуваної ухвали увагу на те, що за період з 09 липня по 16 листопада 2017 року після перерахунку різниця до виплати склала 9 039, 08 грн., жодним чином не звернув увагу, що вказана різниця до теперішнього часу не виплачена. 
Колегія суддів погоджується з наведеними вище доводами апеляційної скарги та вказує, що вирішуючи питання про встановлення судового контролю, суд першої інстанції повинен був надати оцінку вказаним доводам заявника та перевірити, чи виконує відповідач належним чином рішення суду, зокрема, ту зазначеній частині.
Однак, такої оцінки вищевказаним обставинам при винесенні оскаржуваної ухвали про відмову задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення судом першої інстанції надано не було.
Наведене свідчить про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
При цьому, судом першої інстанції було вірно вказано, що будь-які інші питання, в тому числі, конкретний розмір складових розрахованої пенсії, застосування до правовідносин постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. №103, застосування максимального обмеження розміру пенсії згідно з положеннями Закону № 3668-VI не було предметом розгляду, відповідно, з`ясовувати ці питання при здійсненні контролю за виконанням судового рішення суд не має повноважень, оскільки це становить окремий предмет спору.
За змістом частини першої  статті 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Отже, саме суд, який ухвалив судове рішення, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень подати звіт.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 лютого 2021 року підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.
До того ж, аналіз зазначених вище рішень Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення. Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.
Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії.
Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до вимог частини першої статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. 
Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції - скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду клопотання позивача до Окружного адміністративного суду міста Києва. 
Керуючись ст. 243, 315, 320, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 лютого 2021 року - задовольнити повністю.
Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 лютого 2021 року - скасувати та направити справу до Окружного адміністративного суду міста Києва для продовження розгляду клопотання ОСОБА_1 . 

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Повний текст виготовлено 25 травня 2021 року.

Головуючий суддя                                                                          Л.В. Бєлова

Судді                                                                                                Н.В. Безименна, 

                                                                                                         І.О. Лічевецький