ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/28056/19	Головуючий у 1-й інстанції Грицай К.М. 	
Провадження № 22-ц/817/382/21 	Доповідач - Ходоровський М.В.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2021 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Ходоровський М.В. 
суддів -  Гірський Б. О., Бершадська Г. В., 
секретаря - Панькевич Т.І. 
з участю - представника позивача ОСОБА_1  

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 — ОСОБА_3 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 30 грудня 2020 року (головуючий суддя Грицай К.М., повний текст рішення складено 31 грудня 2020 року) у справі № 607/28056/19 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року представник ОСОБА_5 адвокат Варода П.Б. звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів в користь його повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з продовженням навчання в твердій грошовій сумі 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення ним навчання, але не довше ніж до досягнення сином віку 23 років та просив стягнути витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 4000 грн.
В обгрунтування позову зазначив, що ОСОБА_5 навчається на третьому курсі денної форми навчання Технічного коледжу Тернопільського національного університету імені Івана Пулюя, відділення інформаційних технологій, менеджменту, туризму та підготовки іноземних громадян, термін навчання з 2017 року по 2021 рік, загальна вартість освітньої послуги за весь період навчання становить 45000 гривень. В зв`язку з тим, що він після досягнення повноліття продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, просив позов задовольнити.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 30 грудня 2020 року позов задоволено частково.
Вирішено стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в твердій грошовій сумі 2200 (дві тисячі двісті) грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з 03 грудня 2019 року і до закінчення ОСОБА_4 навчання, або до досягнення ним 23-х річного віку. 
Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 судові витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп.
Стягнуто із ОСОБА_2 в користь держави судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. 
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити повністю. Апеляційна скарга мотивована тим, що згідно статті 199 СК України умовою надання допомоги повнолітнім дочці чи сину є можливість батьків надавати таку допомогу. Проте, суд першої інстанції не дотримався цієї норми права, не дав оцінки наявному у матеріалах справи документу служби зайнятості Греції про те, що відповідач перебуває на обліку як безробітний і відповідно не має доходу. Зазначає, що насправді в Греції непросто чоловікам знайти роботу, в умовах пандемії коронавірусу безробіття посилилось в зв`язку з падінням економіки. Стверджує, що суд безпідставно не прийняв до уваги необхідність надання відповідачем допомоги матері ОСОБА_6 , стан здоров”я якої значно погіршився і відповідач змушений приїжджати в Україну для особистого догляду і забезпечення догляду за його відсутності, що потребувало значних коштів. Зазначає, що залишено поза увагою факт виховання відповідачем малолітньої доньки від іншого шлюбу, яка потребує постійного догляду і відповідач його здійснює, факт сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки у сумі 3500 грн.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
У судове засідання представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 повторно будучи належним чином повідомлений про розгляд справи не з`явився, що згідно ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
У судовому засіданні представник ОСОБА_7 - ОСОБА_1 заперечив відносно апеляційної скарги та пояснив, що рішення суду є законним, обгрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення адвоката Вароди П.Б., ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження № 153 Том 56 Рік 2001, виданим відділом РАЦС муніципалітетом Афін від 05 грудня 2001 року з проставленням апостилю, ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьками записано: батько — ОСОБА_2 , мати — ОСОБА_8 (а.с. 6).
Згідно договору про надання освітніх послуг від 03 серпня 2017 року, укладеного між Технічним коледжем Тернопільського національного технічного університету ім. І. Пулюя та ОСОБА_9 , ОСОБА_5 з вересня 2017 року навчається в Технічному коледжі ТНТУ імені І. Пулюя на денній, платній формі навчання, плата за надання освітніх послуг за весь термін навчання становить 45000 грн. (а.с. 17).
Відповідно до довідки № 3/22-799, яка видана ТНТУ імені І.Пулюя 17.10.2019 року, ОСОБА_5 є студентом денної форми навчання Технічного коледжу Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя, відділення інформаційних технологій, менеджменту, туризму та підготовки іноземних громадян ІІІ курсу, групи КІ-305, за кошти фізичної особи (а.с. 17).
Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 24 травня 2018 року у справі №607/5954/18 про збільшення розміру аліментів вирішено збільшити розмір аліментів, стягнутих із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_9 на утримання сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 травня 2011 року та постановлено стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на утримання сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі по 2500,00 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили до досягнення дітьми повноліття (а.с. 11-13).
Як вбачається із довідки про реєстрацію місця проживання особи станом на 21 січня 2020 року ОСОБА_2 зареєстрований в АДРЕСА_1 (а.с. 36). 
Відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_14 одружились 29 квітня 2011 року, про що видано свідоцтво про одруження НОМЕР_1 (а.с. 45), та у них ІНФОРМАЦІЯ_7 у м. Афіни, Греція народилась дочка ОСОБА_15 , що підтверджено актом цивільного стану про народження із проставленням апостиля (а.с. 54-56).
Згідно довідки Організації зайнятості робочої сили Міністерства праці, соціального страхування і піклування Грецької Республіки від 10 грудня 2019 року із проставленням апостиля ОСОБА_2 зареєстрований в базі безробітних з 22.12.2017 року по 10.12.2019 року (а.с. 59).
Встановлено, що матір ОСОБА_2 ОСОБА_6 отримала пенсію за 2019 рік на загальну суму 23373,94 грн. та перебувала на стаціонарному лікуванні з 10.06.2019 року по 18.10.2019 року (а.с. 46).
Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 є батьком повнолітнього сина ОСОБА_10 , який продовжує навчатися і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, яку може, у розмірі 2200 грн. щомісячно, надати відповідач, який фактично проживає в м. Афіни, Республіки Греція і є працездатним.
З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону та грунтується на матеріалах справи.
Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
На підставі ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
У п. 20 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3, від 15 травня 2006 року Пленум Верховного суду України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
В силу вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.
З врахуванням встановлених обставин у справі та зазначених норм права, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про потребу позивача у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням і можливістю відповідача таку допомогу надати.
Визначаючи розмір аліментів судом вірно враховано, що позивач у зв`язку з навчанням на денній формі позбавлений можливості працювати та матеріально себе забезпечувати, а відповідач будучи працездатним спроможний надавати щомісячно на утримання сина ОСОБА_10 2200 грн. матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів судом враховано факт знаходження на утриманні у відповідача дочки ОСОБА_16 та доньки ОСОБА_11 згідно заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду від 24 травня 2018 року у справі №607/5954/18.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи в апеляційній скарзі про те, що суд безпідставно не прийняв до уваги відомості про те, що його мати хвора, він надає їй допомогу а відтак не може утримувати повнолітнього сина, оскільки на підтвердження обставин щодо утримання матері відповідачем не надано жодного доказу.
Не заслуговують на увагу й твердження відповідача про його приїзд в Україну з метою догляду матері, з посиланням на сторінки з відмітками в паспорті, які долучено до апеляційної скарги, так як наведені ним докази не підтверджують факту перетину кордону України.
Щодо посилання у скарзі на наявний у справі документ служби зайнятості Греції про те, що відповідач перебуває на обліку як безробітний і відповідно не має доходу, колегія суддів зазначає, що дана довідка (а.с. 59) стосується періоду безробіття відповідача з 22.12.2017 року до 10.12.2019 року, а оскаржуване рішення постановлено 30.12.2020 року.
Доводи апеляційної скарги не підтвердженні належними та допустимими доказами та не спростовують висновків суду першої інстанції.
Стосовно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 35 ч.1, 259 ч.1.2.8, 374 ч.1 п.1, 375, 381 ч.1,3, 382 - 384, 389 ч.1 п. 2, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

                                       ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 — ОСОБА_3 залишити без задоволення.
Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 30 грудня 2020 року залишити без змін.
Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на сторони в межах ними понесених.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 26 травня 2021 року.

Головуючий 
Судді