ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2021 року	Львів	Справа № 300/2967/20 пров. № А/857/2077/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :
головуючого судді                                       Большакової О.О.,
суддів                                                            Затолочного В.С., Кушнерика М.П. 
з участю секретаря судового засідання     Юник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 січня 2021 року (суддя першої інстанції Боршовський Т.І., м. Івано-Франківськ)
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправним наказу № 143 від 20.06.2019 командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України в частині виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військовослужбовця, звільненого з військової служби; зобов`язати відповідача виплатити позивачу грошову компенсацію за недоотримане речове майно у сумі 21160,24 грн.. Просив вважати датою виключення зі списків особового складу дату виплати йому грошової компенсації за недоотримане речове майно у сумі 21160,24 грн., а також зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу щомісячне грошове забезпечення військовослужбовця з 20.06.2019 по день виплати грошової компенсації за неотримане речове майно у сумі 21160,24 грн. з урахуванням індексації за цей період.
Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 46 о/с від 13.06.2019 його було звільнено з військової служби, а згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 143 від 20.06.2019 виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення. На час видачі вищевказаного наказу № 143 від 20.06.2019 з позивачем проведено розрахунок по грошовому забезпеченню, окрім виплати компенсації за додаткову відпустку як учаснику бойових дій та грошової компенсації за неотримане речове майно. Позивач зазначив, що компенсацію за додаткову відпустку як учаснику бойових дій отримав 19.02.2020. В той же час компенсацію за неотримане речове майно ОСОБА_1 не отримав. Зазначив, що наказ № 143 від 20.06.2019 прийнятий за відсутності проведення з позивачем усіх необхідних розрахунків та без його згоди. За вказаних обставин, вважає, що відповідач зобов`язаний виплатити йому грошову компенсацію за неотримане речове майно в сумі 21160,24 грн.
Ухвалою від 25.11.2020 позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України в частині позовної вимоги про визнання протиправним наказу № 143 від 20.06.2019 командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо виключення зі списків особового складу військовослужбовця, звільненого з військової служби та позовної вимоги про те, що датою виключення зі списків особового складу вважати дату виплати йому грошової компенсації за недоотримане речове майно у сумі 21160,24 грн - повернуто позивачу.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 січня 2021 року позовні вимоги було задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної Гвардії України виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно в розмірі 21160 гривень 24 копійки згідно довідки-розрахунку про вартість речового майна № 4 від 07.02.2020. Відмовлено в задоволенні позову в частині вимоги про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячне грошове забезпечення військовослужбовця з 20.06.2019 по день виплати грошової компенсації за неотримане речове майно в сумі 21160,24 грн. з урахуванням індексації за цей період.
Із таким судовим рішенням в частині відмови в позові не погодився позивач та подав апеляційну скаргу. Вважає, рішення постановленим з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та невідповідністю висновків суду обставинам справи. Просить скасувати рішення та прийняти нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, зазначає, що відповідно до пункту 3 статті 24 Закону  України «Про військовий обов`язок і військову службу» закінченням походження військової служби вважається виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України. Відповідно до абзаців 1 та 3 пункту 242 Положення про проходження військової служби громадянами України у Збройних силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за місцем проживання. Особа, звільнена з військової служби на день виключення зі списків особового складу має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини. Таким чином, датою виключення позивача зі списків особового складу військової частини слід вважати день виплати йому грошової компенсації за неотримане речове майно  в сумі 21160, 24 грн. Отже, апелянт зазначає, що перебуває у відносинах публічної служби з відповідачем і йому має виплачуватися щомісячне грошове забезпечення з врахуванням індексації. 
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав про законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, безпідставність доводів апеляційної скарги.
У судовому засіданні представник позивача Ткачишин С.М. підтримала апеляційну скаргу з підстав, що в ній викладені. 
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджено матеріалами справи.
Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів. 
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Військовій частині НОМЕР_1 Національної Гвардії України. Згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України від 13.06.2019 № 46 о/с його було звільнено з військової служби у запас у зв`язку із закінченням строку контракту (а.с. 6), а відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України від 20.06.2019 № 143 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 20.06.2019 та для зарахування на військовий облік направлено до Івано-Франківського МВК (а.с. 5).
12.12.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату грошової компенсації за неотримане речове майно.
11.02.2020 Військова частина НОМЕР_1 Національної Гвардії України листом № 50/41-256 повідомила, що грошову компенсацію за неотримане речове майно ОСОБА_1 буде нараховано після надходження коштів та надано довідку-розрахунок № 4 від 07.02.2020 про вартість речового майна, що належить до видачі позивачу, на загальну суму 21160,24 грн. (а.с. 7-9).
Суд першої інстанції, вирішивши спір, дійшов висновку про відсутність підстав для нарахування та виплати позивачу щомісячного грошового забезпечення військовослужбовця з 20 червня 2019 року по день виплати грошової компенсації за неотримане речове майно в сумі 21160, 24 грн з врахуванням індексації, оскільки позивач був звільнений з військової служби.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції з таких підстав. 
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, визначає Закон України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-ХІІ), який встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Статтею 1 Закону № 2011-ХІІ визначено, що соціальний захист військовослужбовців – це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України (статті 2 цього Закону).
Згідно частини 1 статті 9 Закону № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Відповідно до статті 9-1 вказаного Закону № 2011-ХІІ продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 за № 178 затверджено Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (надалі - Порядок № 178), який визначає механізм виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.
Відповідно до пунктів 3-5 Порядку № 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.
Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (надалі по тексту також - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.
Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.
Таким чином, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі звільнення з військової служби (пункт 3 Порядку № 178), за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини (пункт 4 Порядку № 178) та довідки про вартість речового майна (пункт 5 Порядку № 178).
Згідно з пунктом 15 розділу ІІІ Інструкції з організації речового забезпечення в Національній гвардії України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.06.2017 за № 475 (далі - Інструкція № 475), військовослужбовці, які звільняються з військової служби в запас або відставку, отримують грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно відповідно до затвердженого Порядку № 178.
Як підтверджено матеріалами справи, позивача наказом командира Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України від 13.06.2019 № 46 о/с звільнено з військової служби у запас у зв`язку із закінченням строку контракту і відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України від 20.06.2019 № 143 його було виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 20.06.2019.
Таким чином, з огляду на зміст статті 9-1 Закону № 2011-XII, а також пунктів 2, 3 Порядку № 178, позивач має право на отримання грошової компенсації за неотримане речового майна.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 178 право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно не залежить від факту закінчення проходження військової служби (виключення військовослужбовця зі списків особового складу).
Таким чином, військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.
Отже, оскільки встановлено, що позивачу не було виплачено вказану компенсацію, суд зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 Національної Гвардії України виплатити ОСОБА_1 21160,24 грн. згідно довідки-розрахунку про вартість речового майна, що належить до видачі позивачу за № 4 від 07.02.2020.
Однак, посилання апелянта на те, що він перебуває в особовому складі військової частини до здійснення виплати цієї компенсації і йому має нараховуватися грошове забезпечення, апеляційний суд відхиляє з наступних мотивів. 
Відповідно до положень частини 3 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» днем закінчення проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.
Порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії України, які обіймають посади в Головному управлінні Національної гвардії України, територіальних управліннях, з`єднаннях, військових частинах (підрозділах), вищих військових навчальних закладах, навчальних військових частинах (центрах), базах, закладах охорони здоров`я та установах Національної гвардії України, визначає Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженої наказом Міністесртва внутрішніх справ України 15.03.2018 № 200 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 05.04.2018 за № 405/31857 (далі Інструкція).
Згідно пункту 2 розділу І Інструкції грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до пункту 3 розділу І Інструкції грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується у військових частинах за місцем служби.
Підпунктом 1 пункту 1 розділу ХХХІ Інструкції визначено, що у разі звільнення військовослужбовців з військової служби грошове забезпечення виплачується особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, що обіймають посади до дня отримання військовою частиною наказу або повідомлення про звільнення з військової служби, слухачам, курсантам з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, - до дня, що настає за днем виключення наказом зі списків особового складу, але не більше ніж за один місяць з дня одержання військовою частиною наказу чи письмового повідомлення про звільнення (з урахуванням пунктів 2-4 цього розділу).
Згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України від 20.06.2019 № 143 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 20 червня 2019 року.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 1 березня 2021 року ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року про повернення позовної заяви в частині позовних вимог ОСОБА_1 у справі № 300/2967/20 про визнання протиправним та скасування наказу № 143 від 20.06.2019 командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо виключення зі списків особового складу військовослужбовця та позовної вимоги про встановлення дати виключення зі списків особового складу датою виплати  грошової компенсації за недоотримане речове майно у сумі 21160,24 грн залишено без змін. 
Отже, оскільки вказаний наказ не було скасовано в установленому порядку, такий залишився чинним, з 20.06.2019 позивач припинив проходити військову службу, а тому після виключення його зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України відсутні підстави для виплати йому грошового забезпечення, передбаченого пунктом 2 розділу І Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, в тому числі й з врахуванням індексації.
Враховуючи викладене, доводи апелянта про перебування його в особовому складі військової частини до виплати йому грошової компенсації за недоотримане речове майно є безпідставними.  
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що суд першої інстанції вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, при цьому судом були повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.
Враховуючи, що апеляційний суд залишає в силі рішення суду першої інстанції, то в силу вимог частини шостої статті 139 КАС України судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 січня 2021 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	О. О. Большакова 	
судді	 	В. С. Затолочний 	
 	 	М. П. Кушнерик  	
Повне судове рішення складено 14.05.2021.