СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2021 р.                                                                     Справа № 922/2977/20  
Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пушай В.І., суддя Барбашова С.В., суддя  Пелипенко Н.М. 
без повідомлення учасників справи
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Самбор Олександри Володимирівни, м. Балаклія Харківської області вх. № 588 Х/З на рішення господарського суду Харківської області від 10.11.2020р. у справі № 922/2977/20 (суддя - Добреля Н.С., повний текст складено та підписано 10.11.2020 р.)
за  позовом фізичної особи-підприємця Золотарьова Андрія Миколайовича, смт. Донець Харківської області
до фізичної особи-підприємця Самбор Олександри Володимирівни, м. Балаклія Харківської області
про стягнення 73  680,97 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа-підприємець Золотарьов Андрій Миколайович (далі - ФОП Золотарьов А.М., позивач) звернувся до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з фізичної особи-підприємця Самбор Олександри Володимирівни (далі - ФОП Самбор О.В., відповідач) заборгованості за договором оренди № 1/02-2020 від 01.02.2020р. в сумі 71  115,00 грн., пені в сумі 2  204,57 грн. та 3 % річних в сумі 361,40 грн. 
В обґрунтування позову ФОП Золотарьов А.М. посилається на неналежне виконання відповідачем взятих на себе грошових зобов`язань за договором оренди у період квітня-серпня 2020 року, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість, на яку позивачем на підставі ст. 625 ЦК України нараховано 3 % річних, а також пеню згідно з умовами п. 9.3 договору оренди.
Рішенням господарського суду Харківської області від 10.11.2020 позовні вимоги задоволено частково, з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість в сумі 71  115,00 грн., 3 % річних в сумі 361,40 грн., пеню в сумі  1 613,50 грн. та судовий збір в сумі 2  085,14 грн.
Рішення суду мотивоване, зокрема, з тих підстав, що відповідач свої зобов`язання зі сплати  орендної плати позивачеві за договором суборенди за період квітня-серпня 2020 року включно виконав неналежним чином, внаслідок чого за ним утворилася заявлена до стягнення сума заборгованості, проте оскільки розмір заявленої до стягнення пені перевищує розмір подвійної облікової ставки НБУ, тому позовні вимоги в цій частині задоволені частково.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвали нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Скаржник стверджує, що з 29.09.2020 по теперішній час перебуває за межами території України, що обумовлює її необізнаність про розгляд даної справи судом першої інстанції та ненадання ряду доказів у справі, зокрема, сертифікату Кіровоградської регіональної ТТП № 3500-20-0471 від 30.04.2020 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили).
За доводами апеляційної скарги:
- 10.09.2019 між позивачем та ФОП Чесноковим О.К. укладено договір оренди № 10/09-2019, об`єктом якого є нежитлове приміщення площею 86,2 кв.м., що розташоване за адресою: смт. Донець, вул. Центральна, 11, проте позивач, укладаючи договір з відповідачем не повідомив останню щодо фактичних обставин перебування орендованого приміщення в суборенді інших осіб та строків оренди цього об`єкта, що є істотними умовами договору;
- у період з 17.03.2020 по 11.05.2020, виконуючи вимоги постанови КМУ № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» та постанови КМУ № 215 від 16.03.2020 відповідач об`єктом оренди не користувалася, про що засобами телефонного зв`язку повідомила позивача та попередила, що за обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), які склалися на території України, остання не має можливості здійснити виконання умов договору в частині орендної плати за період дії зазначених обставин. Тобто, відповідач вважає, що за наведених обставин вона звільняється від виконання зобов`язань з орендної плати у цей період;
- 22.05.2020 відповідач листом зверталася до позивача з проханням провести перерахунок сплаченої за березень орендної плати відповідно до кількості календарних днів за фактом безпосереднього користування приміщенням та віднести надлишок орендної плати на травень 2020 року - об`єкт оренди розпочав роботу з 11.05.2020, а також з проханням розглянути можливість зменшення орендної плати на 50 % від суми оренди на постійній основі. Оскільки даний лист залишений позивачем без відповідного реагування, тому відповідач 10.06.2020 повторно звернулася до позивача з листом, в якому просила найближчим часом створити двосторонню комісію для прийняття об`єкту з оренди, зобов`язавшись сплатити решту суму орендної плати з 25.05.2020 по 31.05.2020 та з 01.06.2020 по 05.06.2020, проте і цей лист позивачем залишений без відповіді;
- з 06.06.2020 ФОП Самбор О.В. не використовується орендоване приміщення.
У визначений ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.04.2021 строк, від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач:
- заперечує необізнаність відповідача про розгляд даної справи господарським судом Харківської області;
- наголошує на недоведеності відповідачем тотожності об`єктів суборенди у договорах № 10/09-2019 від 10.09.2019 та № 1/02-2020 від 01.02.2020, до того ж орендоване ФОП Чесноковим О.К. приміщення було передано позивачеві за актом приймання-передачі від 31.01.2020, тому ці правовідносини не мають відношення до предмету спору;
- вважає, що доданий до апеляційної скарги сертифікат ТТП не засвідчує неможливість сплати орендної плати з 17.03.2020 по 11.05.2020;
-  зазначає, що твердження відповідача про обізнаність позивача щодо її бажання розірвати договір не підтверджені належними та допустимими доказами.
Частинами 1-2 статті 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За приписами частини 3 даної статті, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Оскільки відповідач обґрунтовує неможливість подання доданих до апеляційної скарги додаткових доказів у справі своєю необізнаністю із розглядом цієї справи місцевим господарським судом, а ухвала про відкриття провадження у справі від 16.09.2020 не була вручена відповідачеві у зв`язку з відсутністю адресата за його зареєстрованою адресою, тому означені докази приймаються судовою колегією до уваги та оцінюються в апеляційному провадженні одночасно та у сукупності з іншими доказами у справі.
Дослідивши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 01.09.2019 року між ТОВ "НГС", як орендодавцем, та ФОП Золотарьовим А.М., як орендарем, укладено договір оренди № 02/09-2019, відповідно до умов якого орендодавець зобов`язується передати за оплату орендатору в термінове користування, а орендар зобов`язується прийняти в термінове використання спорудження - нежитлове приміщення загальною площею 207,5 кв.м. за адресою: смт. Донець, вул. Центральна, б.11-В, та зобов`язується сплачувати орендодавцю орендну плату.
Об`єкт оренди належить орендодавцю на основі договору купівлі-продажу від 29.01.2013 та зареєстрований в реєстрі за № 425.
Згідно з п. 2.1 договору, об`єкт оренди передається орендарю для використання його в господарській діяльності з ціллю розміщення магазина непродовольчих товарів.
За умовами п. 4.1 договору, термін оренди складає 24 місяці з дати підписання акта прийому-передачі об`єкта оренди.
Відповідно до п. 5.1 договору, розмір орендної плати складає 25,00 грн. за 1 кв.м. (в т.ч. ПДВ 20 % - 4,17 грн.) в місяць.
За змістом п. 6.2 договору, до прав орендаря включено право здавати об`єкт оренди в суборенду. При цьому, договором не визначений порядок отримання згоди від орендодавця на передачу орендарем об`єкта оренди в суборенду, так само як і необхідність отримання такої згоди як істотної умови договору.
За актом прийому-передачі приміщення від 01.09.2019 до договору оренди № 02/09-2019 від 01.09.2019, ТОВ «НГС» передало, а ФОП Золотарьов А.М. прийняв в термінове користування (оперативну оренду) нежитлове приміщення площею 207,5 кв.м. в будинку № 11-В по вул. Центральній в смт. Донець.
01.02.2020 між ФОП Золотарьовим, як орендодавцем, та ФОП Самбор О.В., як орендарем, укладено договір оренди № 1/02-2020, за умовами якого орендодавець зобов`язується передати за оплату орендарю в термінове користування, а орендар зобов`язується прийняти в термінове використання спорудження - нежитлове приміщення загальною площею 86,2 кв.м. за адресою: смт. Донець, вул. Центральна, б. № 11-в, та зобов`язується сплачувати орендодавцю орендну плату.
Об`єкт оренди належить орендодавцю на підставі договору оренди № 02/09-2019 від 01.09.2019.
Згідно з п. 2.1 договору, об`єкт оренди передається орендарю для використання його в господарській діяльності з ціллю розміщення магазина непродовольчих товарів.
За умовами п. 4.1 договору, термін оренди складає 24 місяці з дати підписання акта прийому-передачі об`єкта оренди.
Відповідно до п. 5.1, п. 5.2 договору, розмір орендної плати складає 165,00 грн. за 1 кв.м. (ПДВ не передбачений) в місяць; за 86,2 кв.м. - 14  223,00 грн. на місяць.
Орендна плата сплачується орендодавцю готівкою до (не пізніше) 10 числа кожного місяця.
Згідно з п. 5.4 договору, розмір орендної плати може переглядатися з обопільної згоди сторін.
Відповідно до п. 8.5, п. 8.6 договору, при передачі об`єкту оренди складається акт прийому-передачі, який підписується членами двосторонньої комісії. Об`єкт оренди вважається переданим орендодавцеві у момент підписання акту приймання-передачі.
Згідно з п. 9.3 договору, за несвоєчасну або не у повному обсязі сплачену орендну плату орендар повинен сплатити орендодавцю пеню у розмірі 0,05 % за кожен день прострочення від суми заборгованості.
Згідно з актом прийому-передачі від 01.02.2020 до договору оренди № 1/02-2020 від 01.02.2020, ФОП Золотарьов передав, а ФОП Самбор О.В. прийняла в термінове користування (оперативну оренду) нежитлове приміщення площею 86,2 кв.м. будинку № 11-В по вул. Центральна в смт. Донець.
Листом від 01.09.2020 ТОВ «НГС» надало згоду ФОП Золотарьову А.М. на надання в суборенду об`єкту оренди за договором № 02/09-2019 від 01.09.2019.
12.05.2020 позивач звернувся до відповідача з претензією № 1-12 від 12.05.2020 з вимогами сплатити орендну плату за два місяці та пеню в сумі 213,35 грн. Факт отримання даної претензії відповідачем визнається.
Посилання скаржника в апеляційній скарзі на направлення позивачу листів від 22.05.2020 та від 10.06.2020 не приймаються до уваги, оскільки відповідачем не надано до матеріалів справи належних доказів надсилання цих листів на адресу позивача, зокрема, описів вкладення.
Посилаючись на те, що означена претензія залишена відповідачем без виконання, внаслідок чого утворилася заборгованість зі сплати орендної плати за період з квітня по серпень 2020 року включно, позивач звернувся з даним позовом до господарського суду.
Відповідно до Витягу з ЄДРПОУ станом на 05.11.2020 року, ФОП Самбор О.В. є припиненою з 21.09.2020 року, підстава припинення - власне рішення. 
В свою чергу, станом на дату подання позову - 15.09.2020 року фізична особа-підприємець Самбор Олександра Володимирівна не припинила свою підприємницьку діяльність, що підтверджується витягом з ЄДРПОУ, який наявний в матеріалах справи, а заявлений до стягнення період не виходить за межі існування господарюючого суб`єкта, у зв`язку з чим у розумінні ст. 20 ГПК України спір у даній справі підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.
Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. 
Згідно з ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 3  ст. 774 Цивільного кодексу України, до договору піднайму застосовуються положення про договір найму.
Частиною 1 статті 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
За приписами ч. 1 ст. 283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.
Відповідно до ч. 3 ст. 285 ГК України, орендар зобов`язаний берегти орендоване майно відповідно до умов договору, запобігаючи його псуванню або пошкодженню, та своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.
Згідно з ч. 1 ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.
Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
В матеріалах справи відсутні докази щодо зміни розміру орендної плати в контексті вимог п. 5.4 договору оренди № 1/02-2020 від 01.02.2020, зокрема, шляхом укладання відповідних додаткових угод до цього договору.
Доказів сплати заборгованості у добровільному порядку відповідачем до матеріалів справи не надано, тому місцевий господарський суд правомірно задовольнив позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 71 115,00 грн.
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не використовувала орендовану частину магазину з 17.03.2020 по 11.05.2020 внаслідок обмежень через карантинні заходи, тому відсутні підстави для нарахування орендної плати у цей період, відхиляються за безпідставністю, оскільки постановою КМУ «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину» № 611 від 15.07.2020 р. (яка набрала чинності 17.07.2020 р.), врегульовано питання щодо зменшення ставки орендної плати або звільнення від її сплати виключно по відношенню до державного майна, а за умовами п. 1.2 договору оренди № 02/09-2019 від 01.09.2019 об`єкт оренди площею 207,5 кв.м. належить ТОВ «НГС» на підставі договору купівлі-продажу від 29.01.2013, зареєстрованого в реєстрі за № 425.
Крім того, з огляду на відсутність в матеріалах справи акту прийому-передачі об`єкта оренди, складеного відповідно до п.п. 8.1-8.7 договору оренди № 1/02-2020 від 01.02.2020, доводи відповідача про невикористання з 06.06.2020 об`єкта оренди (нежитлового приміщення площею 86,2 кв.м.) також відхиляються за недоведеністю.
Судова колегія зауважує, що позивачем до відзиву на апеляційну скаргу не додано відповідного акту приймання-передачі щодо повернення ФОП Чесноковим О.К. орендованого майна у січні 2020 року, проте відповідачем не доведено того, що за договором оренди № 10/09-2019 від 10.09.2019 ФОП Чеснокову О.К. передано в суборенду ту ж саму частину нежитлового приміщення у розмірі 86,2 кв.м., що і відповідачеві за договором оренди № 1/02-2020 від 01.02.2020, тому доводи апеляційної скарги про порушення позивачем істотних умов договору також не можуть бути прийняті до уваги.
Посилаючись на прострочення сплати основного боргу відповідачем, позивач розрахував 3 % річних в сумі 361,40 грн. за період з 11.04.2020 р. по 11.08.2020 р. 
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Перевіривши розрахунок позивача, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо стягнення з ФОП Самбор О.В. на користь Золотарьова А.М. 3 % річних в сумі 361,40 грн. 
Крім того, позивачем на підставі п. 9.3 договору заявлено до стягнення пеню в сумі 2  204,57 грн. за період з 11.04.2020 р. по 11.08.2020 р.
Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Приписами ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не почав його виконувати або не виконав його у строк, встановлений договором.
Згідно з ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому у ГК України, іншими законами та договором. 
Статтею 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі   визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
За приписами ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. 
Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Згідно з ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язань.
За приписами  п. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки  є  грошова  сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.    
Відповідно до п. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції  застосовуються  в розмірі,  передбаченому договором. 
Статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановлено, що розмір   пені,  передбачений  статтею  1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної  облікової  ставки   Національного   банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Згідно з ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
За приписами ч. 3 ст. 14 ЗУ «Про торгово-промислові палати в Україні», Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 14-1 цього Закону, Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.
На стадії апеляційного провадження відповідачем до матеріалів справи наданий сертифікат Кіровоградської регіональної ТТП № 3500-20-0471 від 30.04.2020 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили). 
Згідно з цим сертифікатом, з 17.03.2020 засвідчено форс-мажорні обставини за договором оренди № 01/02-2020 від 01.02.2020 щодо обов`язку (зобов`язання) використовувати орендоване нежитлове приміщення за цільовим призначенням, для розміщення магазина непродовольчих товарів відповідно до умов цього договору; станом на 30.04.2020 форс-мажорні обставини тривають.
Доказів про те, що у заявлений до стягнення період форс-мажорні обставини, якими зумовлена неможливість виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором, припинили свою дію сторонами до матеріалів справи не надано.
Отже, у розумінні вимог ст. 617 ЦК України відповідачем доведено, що прострочення сплати орендної плати сталося не з її вини внаслідок дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з 17.03.2020, тому у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені слід відмовити.
При цьому, судовою колегією враховується, що основний борг виник саме у період дії цих форс-мажорних обставин.
Враховуючи викладене, оскаржуване рішення суду в частині вирішення спору щодо стягнення пені та судового збору в сумі 48,03 грн. підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення в цій частині про відмову у задоволенні даної позовної вимоги, а в іншій частині щодо стягнення основного боргу та 3 % річних рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, відповідно, апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню в означеній частині.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 269, 270, 275, 277, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Самбор Олександри Володимирівни на рішення господарського суду Харківської області від 10.11.2020р. у справі № 922/2977/20 задовольнити частково.
Рішення господарського суду Харківської області від 10.11.2020р. у справі № 922/2977/20 скасувати в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 1  613,50 грн., а також судового збору за позовом в сумі 48,03 грн. та прийняти в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.
В решті рішення господарського суду Харківської області від 10.11.2020р. у справі № 922/2977/20 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Стягнути з фізичної особи-підприємця Золотарьова Андрія Миколайовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь фізичної особи-підприємця Самбор Олександри Володимирівни ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір за апеляційною скаргою в сумі 94,34 грн.
Доручити господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України. 
Повний текст постанови складено 13.05.2021р.

Головуючий суддя                                                                    В.І. Пушай

Суддя                                                                                           С.В. Барбашова  

Суддя                                                                                           Н.М. Пелипенко