ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2021 року                                                                                      Справа № 902/981/20 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Маціщук А.В. ,  суддя Гудак А.В. 

секретар судового засідання Гладка Л.А. 
за участю представників сторін:
позивача: Калениченко П.А.   
відповідача: Демещук О.С.  
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Громадської спілки "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" на додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 16.02.2021 р. у справі №902/981/20, ухвалене суддею Лабунською Т.І. повний текст додаткового рішення складено 24.02.2021
за позовом Громадської спілки "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" (вул. Шовковична, 10, оф. 28, м. Київ, 01021, код 43080257)   
до відповідача Дочірнього підприємства телерадіо студія "ОВІС-2" Малого приватного підприємства "ОВІС" (просп.Незалежності, буд. 137, м. Могилів - Подільський, Вінницька область, 24000, код 30687715)
про укладення договору

          Громадська спілка "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" звернулася до Господарського суду Вінницької області з позовною заявою до Дочірнього підприємства телерадіо студія "ОВІС-2" Малого приватного підприємства "ОВІС" (в подальшому - ДП ТРС “ОВІС-2” МПП “ОВІС”) про укладення договору № 08-02/09/20 про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і суміжних прав, крім прав організацій мовлення на програми організацій мовлення на визначених договором умовах.
    Рішенням Господарського суду Вінницької області від 22.01.2021 р. у справі №902/981/20 позов Громадської спілки “Коаліція аудіовізуальних і музичних прав” до Дочірнього підприємства телерадіо студія "ОВІС-2" Малого приватного підприємства "ОВІС" про укладення договору, задоволено в повному обсязі.
29.01.2021 р.  на адресу Господарського суду Вінницької області від Громадської спілки "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" надійшла заява б/н від 23.01.2021 про розподіл судових витрат, згідно якої позивач просить стягнути з Дочірнього підприємства телерадіо студія "ОВІС-2" Малого приватного підприємства "ОВІС" судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16000,00грн. На підтвердження заявлених витрат до заяви додано належним чином засвідчену копію акту прийому-передачі наданих послуг від 22.01.2021 на суму 16000грн.
Додатковим рішенням Господарського суду Вінницької області від 16.02.2021 року заяву Громадської спілки "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" б/н від 23.01.2021 про розподіл судових витрат у справі №902/981/20  задоволено частково. Стягнуто з Дочірнього підприємства телерадіо студія "ОВІС-2" Малого приватного підприємства "ОВІС" (просп. Незалежності, буд. 137, м. Могилів - Подільський, Вінницька область, 24000, ідентифікаційний код 30687715) на користь Громадської спілки “Коаліція аудіовізуальних і музичних прав” (вул. Шовковична, 10, офіс 28, м. Київ, 01021, ідентифікаційний код  43080257) 5 000,00 (п`ять тисяч) грн. витрат на професійну правничу допомогу. У задоволенні заяви Громадської спілки "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" б/н від 23.01.2021 про розподіл судових витрат  в частині стягнення з Дочірнього підприємства телерадіо студія "ОВІС-2" Малого приватного підприємства "ОВІС" 11 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.
Не погоджуючись із додатковим рішенням, Громадська спілка "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 16.02.2021 р. у справі №902/981/20, прийняти нове додаткове рішення, яким задовольнити заяву позивача про розподіл витрат від 23.01.2021 р. повністю, стягнути з Дочірнього підприємства телерадіо студія «ОВІС-2» малого приватного підприємства «ОВІС» на користь Громадської спілки «Коаліція аудіовізуальних і музичних прав» судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 16  000 грн.
Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи №902/981/20 у складі: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Маціщук А.В., суддя Гудак А.В.
Листом №902/981/20/1792/21 від 16.03.2021 р. судом апеляційної інстанції витребувано належним чином оформлену справу №902/981/20 з Господарського суду Вінницької області, яка надійшла до суду 23.03.2021 року.
Відповідно до відомостей табелю КП "Діловодство спеціалізованого суду" головуюча суддя (суддя-доповідач) Олексюк Г.Є. з 22.03.2021 р. по 05.04.2021 р. включно, перебуває на лікарняному.
Розпорядженням В.о. керівника апарату суду від 05.04.2021 р. призначено заміну судді Олексюк Г.Є. у судовій справі №902/981/20.
Відповідно до протоколу повторного авторозподілу судової справи між суддями, визначено колегію суддів для розгляду апеляційної скарги Громадської спілки "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" на додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 16.02.2021 р. у справі №902/981/20 у складі: головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Гудак А.В., суддя Маціщук А.В.
Ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду від 08 квітня 2021 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Громадської спілки "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" на додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 16.02.2021 р. у справі №902/981/20, справу призначено до розгляду на 13 травня 2021р. о 11:30 год.
У зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді - члена колегії Гудак А.В. судове засідання у справі №902/981/20 13 травня 2021р. об 11:30 год.   не відбулося.
На адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від представника Громадської спілки "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Разом з тим, представник повідомив, що зареєстрований з використанням електронного цифрового підпису та просить суд використати систему відеоконференцзв`язку "EasyCon".
  Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.04.2021 р. клопотання Підприємства Громадської спілки "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" (в особі представника Калиниченка П.А.)   про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №906/561/20 - задоволено.
На адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від представника Дочірнього підприємства телерадіо студія "ОВІС-2" Малого приватного підприємства "ОВІС" надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Разом з тим, представник повідомив, що зареєстрований з використанням електронного цифрового підпису та просить суд використати систему відеоконференцзв`язку "EasyCon".
  Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.05.2021 р. клопотання Дочірнього підприємства телерадіо студія "ОВІС-2" Малого приватного підприємства "ОВІС"   про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №902/981/20 - задоволено.
05.05.2021 р. на адресу апеляційного господарського суду від Дочірнього підприємства телерадіо студія "ОВІС-2" Малого приватного підприємства "ОВІС" надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому відповідач просить додаткове рішення від 16.02.2021 р. у справі №902/981/20 залишити без змін. 
Враховуючи те, що відпала обставина, яка унеможливила проведення судового засідання, суд апеляційної інстанції ухвалою від 19.05.2021 р. розгляд апеляційної скарги призначив на "04" червня 2021 р. о 12:00 год. 
В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі та надав свої пояснення щодо обставин справи. Вважає, що додаткове рішення Господарського суду Вінницької області   від 16.02.2021 р. у справі №902/981/20  є незаконним та необґрунтованим, та таким, що прийняте з порушенням процесуального права. 
Представник відповідача апеляційну скаргу заперечив в повному обсязі, вважає, що додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 16.02.2021 р. у справі №902/981/20 є  законним та обґрунтованим, тому просить додаткове рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1.Зміст додаткового рішення суду першої інстанції.
Додатковим рішенням Господарського суду Вінницької області від 16.02.2021 року   частково задоволено заяву Громадської спілки "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" б/н від 23.01.2021 про розподіл судових витрат у справі №902/981/20. Суд першої інстанції проаналізувавши всі докази, зважаючи на зазначені положення законодавства, враховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, тощо, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви позивача про розподіл судових витрат і стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.

2.Узагальнені доводи апеляційної скарги та заперечення щодо неї інших учасників справи. 
Мотивуючи апеляційну скаргу скаржник зазначає, що в оскаржуваному Додатковому рішенні місцевий суд не оспорює вартість однієї години роботи адвокатів, проте зазначає, що кількість витрачених адвокатами годин є як для кваліфікованого юриста значно завищеною. Однак, у Постанові Верховного Суду від 16 травня 2019 р. у справі № 823/2638/18 Верховний Суд дав висновок щодо обґрунтування часу, витраченого адвокатом на ведення справи, зазначивши, що зі змісту вказаних норм вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає статі відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, як зазначив суд попередньої інстанції. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії (постанова Верховного Суду від 13.12.2018 у справі №816/2096/17).
Також скаржник акцентує увагу на тому, що позиція місцевого суду щодо часу, витраченого на ведення справи адвокатами адвокатського об`єднання, залученого позивачем, не відповідає обставинам справи. Так, місцевий суд зазначає наступне: даний спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, не викликає публічного резонансу, з боку органів державної, місцевої влади або засобів масової інформації відсутні прояви публічного інтересу до справи. Крім того, великої кількості законів і підзаконних нормативно-правих актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.
Проте обставини справи вказують на протилежне. Спірні правовідносини передбачали дослідження адвокатами не лише законів і підзаконних актів України (в т. ч. Закону України «Про авторське право і суміжні права», «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права та (або) суміжних прав», зазначених у відзиві на позовну заяву законів України «Про телебачення і радіомовлення», «Про рекламу», «Про захист суспільної моралі» - с.4 відзиву на позовну заяву для підготовки відповіді на відзив), а й Міжнародну конвенцію про охорону інтересів виконавців, виробників фонограм і організацій мовлення, Угоди про торговельні аспекти прав інтелектуальної власності, Угоди про Світову організацію торгівлі (с.5 відзиву на позовну заяву, Рішення ЄСПЛ у справі «Властимил і Борка Банкович- с.3 відповіді на відзив). Наявність або відсутність публічного резонансу, з боку органів державної, місцевої влади або засобів масової інформації відсутні прояви публічного інтересу до справи навряд чи могли би впливати на складність справи. Лише кількість судових засідань свідчить про те, що дана справа не була справою незначної складності.
Крім того, наявність в судовій практиці тих або інших схожих судових проваджень не свідчить про можливість автоматичного копіювання викладу всіх обставин справи у кожному провадженні (на що справді могло би бути витрачено 1 годину). Під час підготовки позовної заяви аналізується діяльність відповідача, використання ним об`єктів авторського права і суміжних прав, докази, що це засвідчують. У кожній справі це, зрозуміло, окремі обставини та окремі докази, які щоразу окремо оцінюються та окремо формуються. Також апелянт зазначає, що за аналогією в судовій практиці України і в інших сферах правовідносин судами України розглядається деяка кількість однотипних спорів, де, складаючи судове рішення, текст обґрунтування правової позиції в спорі суд може запозичити з іншого однотипного рішення суду, проте в кожному разі обставини справи судом оцінюються щоразу окремо, що потребує робочого часу. Подання доказів, наданих на запит Позивача, підписаних Генеральним директором Позивача не свідчить про те, що даний запит готував адвокат, на що витратив свій робочий час. Матеріали справи містять, крім позовної заяви щонайменше відзив на позовну заяву з додатками, відповідь на відзив з додатками, клопотання про зупинення провадження з додатками, заперечення проти клопотання про зупинення провадження з додатками та інші. Така сукупність матеріалів свідчить, що адвокат не зміг би проаналізувати фактичні обставини справ й формувати докази всього за одну годину свого робочого часу, а також явно не свідчить, що 8 годин витрачених адвокатом є завищеним строком для такої роботи.

Мотивуючи заперечення на апеляційну скаргу Дочірнє підприємство телерадіо студія "ОВІС-2" Малого приватного підприємства "ОВІС" звертає увагу , що доводи і позиція сторін протягом всього часу розгляду справи не змінювались, а доводи та докази позивача в аналогічних справах не відрізняються від доводів позовної заяви у справі № 902/981/20 та не потребували повного аналізу обставин справи, нормативно-правової бази та більш технічного підходу саме при розгляді справи №902/981/20. Тому розмір витрат, заявлених позивачем до відшкодування, пов`язаних із наданням адвокатом послуги щодо аналізу фактичних обставин справи, формування доказів, аналізу судової практики та законодавства у сфері інтелектуальної власності та надання консультацій на протязі 12 робочих годин не відповідають дійсності. Представник Позивача, який є генеральним директором ГС «КАМП» (Калениченко П.А.) - є досвідченим фахівцем в області права. Оскільки він особисто був присутнім при розгляді справи в режимі відеоконференції та не міг не бути обізнаним із позицією відповідача, законодавством, яким регулюється спір, документами і доводами, тощо. Отже, об`єктивна необхідність в адвокаті , який надавав правову допомогу позивачу в Господарському суді Вінницької області при розгляді справи № 902/981/20, та витратив загалом 32 робочі години, вартістю 500,00 грн/год була відсутня. Витрати у сумі 16 000 грн, які просив стягнути позивач є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, затраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру,  їх стягнення з ДП ТРС «ОВІС-2» МПП «ОВІС» становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу таких витрат. Також відповідач в своєму клопотанні про зменшення розміру судових витрат звертав увагу суду, що згідно з розділом II ст.5 Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і ( або) суміжних прав» витрати організацій колективного управління на придбання товарів, робіт послуг відповідають критерію ефективності управління, якщо вони здійснюються з використанням процедур , встановлених Законом України «Про публічні закупівлі».
Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, Господарський суд Вінницької області, вислухавши доводи і заперечення обох сторін, детально проаналізувавши всі докази, враховуючи принцип співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката, обсягом наданих послуг дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви позивача про розподіл судових витрат і стягнення з відповідача витрат на професійну допомогу в сумі 5000 грн. за всіма визначеними складовими професійних правничих послуг. При цьому, в судовому рішенні суд конкретно вказав, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навів мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. На виконання Додаткового рішення Господарського суду Вінницької області від 16.02.2021 р. у справі №902/981/20 відповідачем 23.03.2021р. платіжним дорученням № 251 на користь позивача вже перераховано 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

3.Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.
До Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява №б/н від 30.09.2020 Громадської спілки "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" до Дочірнього підприємства телерадіо студія "ОВІС-2" Малого приватного підприємства "ОВІС" (в подальшому - ДП ТРС “ОВІС-2” МПП “ОВІС”) про укладення договору №08-02/09/20 про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і суміжних прав, крім прав організацій мовлення на програми організацій мовлення на визначених договором умовах.
З матеріалів справи вбачається, що у судовому засіданні 22.01.2021 р. до закінчення судових дебатів повноважним представником позивача зроблено усну заяву про намір подати до суду протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення в справі належні докази на підтвердження судових витрат на професійну правову допомогу, понесених у ході вирішення наявного спору.
Рішенням в справі №902/981/20  задоволено в повному обсязі вказаний позов та визнано укладеним договір №08-02/09/20 про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського і суміжних прав, крім прав організацій мовлення на програми організацій мовлення.
У мотивувальній частині рішення зазначено, що на момент ухвалення рішення в справі №902/981/20 відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу між сторонами витрат на правничу допомогу (орієнтовний розмір яких за позовною заявою становить 20000грн), оскільки позивачем не визначено їх фактичний розмір та не надано належних доказів у їх обґрунтування. Водночас, судом взято до уваги усну заяву повноважного представника позивача в судовому засіданні 22.01.2021 про подання відповідних доказів у строк, визначений частиною 8 статті 129 ГПК України.
29.01.2021 на адресу суду від Громадської спілки "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" надійшла заява б/н від 23.01.2021 про розподіл судових витрат, згідно якої позивач просить стягнути з Дочірнього підприємства телерадіо студія "ОВІС-2" Малого приватного підприємства "ОВІС" судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16000,00грн. На підтвердження заявлених витрат до заяви додано належним чином засвідчену копію акту прийому-передачі наданих послуг від 22.01.2021 на суму 16  000 грн.
Ухвалою суду від 02.02.2021 заяву Громадської спілки “Коаліція аудіовізуальних і музичних прав” про розподіл витрат на професійну правничу допомогу призначено до  розгляду в судовому засіданні на 16.02.2021.
10.02.2021 на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру судових витрат, в якому вказано, що відповідач частково не погоджується із зазначеною позивачем сумою витрат в розмірі 16000 грн  та вважає їх неспіврозмірними з огляду на наступне:
1) Проект договору про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і суміжних прав, крім прав організацій мовлення на програми організацій мовлення розміщено на офіційному сайті позивача http://camr.org/ua/page6411996.html  у вільному доступі. Цей договір - типовий для всіх Провайдерів програмної послуги і його “складання” не могло вплинути на обсяги наданих адвокатом послуг.
2) Позовна заява ГС “КАМП” до ДПТРС “ОВІС-2” МПП “ОВІС” про укладання договору на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і суміжних прав, крім прав організацій мовлення на програми організацій мовлення на визначених договором умовах аналогічна до позовних заяв, які розглядаються Господарськими судами України в інших областях України до інших провайдерів програмної послуги. Тому викликає сумнів необхідність такої тривалої (16 робочих годин) витрати робочого часу.
3) Копії документів, надані позивачем до позовної заяви в якості доказів (інформація про програми, які провайдер програмної послуги має намір ретранслювати від 09.08.2016р., загальна концепція пакетування (перелік) програм від 09.08.2016р., тощо... ) - надаються безкоштовно, та надані саме на запит генерального директора ГС “КАМП”, а не адвокатського об`єднання, про що свідчить супровідний лист від Національної ради з питань телебачення і радіомовлення від 07.09.2020р. № 07/122 . Тому викликають сумніви, вказані в акті прийому-передачі наданих послуг від 22.01.2021 р., послуги надані адвокатом в частині “формування доказів, на що було потрачено 8 робочих годин.
4) Доводи і позиція сторін протягом всього часу розгляду справи не змінювались, а доводи та докази позивача в аналогічних справах не відрізняються від доводів позовної заяви у справі №902/981/20 та не потребували повного аналізу обставин справи, нормативно-правової бази та більш технічного підходу саме при розгляді справи №902/981/20. Тому розмір витрат, заявлених позивачем до відшкодування, пов`язаних із наданням адвокатом послуги щодо аналізу фактичних обставин справи, формування доказів, аналізу судової практики та законодавства у сфері інтелектуальної власності та надання консультацій на протязі 12 робочих годин не відповідають дійсності.
5) Представник позивача, який є генеральним директором ГС “КАМП” (Калениченко П. А.) - є досвідченим фахівцем в області права. Оскільки він особисто був присутнім при розгляді справи в режимі відеоконференції та не міг не бути обізнаним із позицією відповідача, законодавством, яким регулюється спір, документами і доводами, тощо.. Отже, об`єктивна необхідність в адвокаті, який надавав правову допомогу позивачу в Господарському суді Вінницької області при розгляді справи №902/981/20, та витратив загалом 32 робочі години, вартістю 500,00 грн/год була відсутня.
Виходячи з вищезазначеного, відповідач вважає за доцільне зменшити витрати  до 3 000,00 грн. за всіма визначеними у акті прийому-передачі наданих послуг б/н від 22.01.2021 складовими професійних правничих послуг.

4. Правові норми, застосовані апеляційним судом до спірних правовідносин.
За змістом ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону).
Згідно зі ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 зазначеного Кодексу).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами: подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).
За ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 126 ГПК України).
Частиною 3 ст. 126 ГПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Водночас за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог вказаної частини суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).
Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Відповідно до ч. 8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

5. Правова позиція апеляційного суду стосовно обставин справи і доводів апеляційної   скарги.
Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку додатковому рішенню в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Господарський процес є різновидом юридичної діяльності, яку регулюють норми господарського процесуального права, тобто встановлена нормами процесуального права форма діяльності господарських судів, яка спрямована на захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів суб`єктів господарювання.
Предметом господарського процесу як форми діяльності суду є  господарські спори або інші справи віднесені до компетенції господарських судів Господарським процесуальним кодексом України та іншими законами. Установлений нормами господарського процесуального права порядок порушення процесу, підготовки справи до розгляду, розгляду й вирішення справ, оскарження і перегляду рішень господарського суду, а також виконання рішень господарського суду є процесуальною формою.
В господарському процесі суд, сторони, інші учасники можуть здійснювати ті дії, які передбачені господарськими процесуальними нормами. Роль і значення процесуальної форми полягає в тому, щоби забезпечити захист існуючих прав суб`єктів господарювання та гарантувати винесення законних і обґрунтованих рішень. Господарський процес являє собою єдність процесуальних прав і обов`язків господарського суду, сторін та інших учасників процесу.
Процесуальна форма є нормативно встановленим порядком здійснення правосуддя.
З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору про надання професійної правничої допомоги №01/02/2020, укладеного 28.02.2020 між позивачем - Громадською спілкою “Коаліція аудіовізуальних і музичних прав” та Адвокатським об`єднанням “Гур`єв та партнери”, та додаткової угоди №26 від 10.09.2020 до нього, позивачу надано професійну правничу допомогу в межах господарської справи за позовом до Дочірнього підприємства телерадіо студія "ОВІС-2" Малого приватного підприємства "ОВІС"
Договором визначено (п.2.4.), що прийняття кожного доручення оформляється додатковою угодою до договору, яка є окремим договірним зобов`язанням і в якій зазначаються вид правничої допомоги, орієнтовні строки її надання, розмір гонорару (винагороди) та фактичних витрат, а також порядок їх сплати.
Пунктом 2 додаткової угоди №26 від 10.09.2020 до договору №01/02/2020 від 28.02.2020 сторони погодили, що адвокатським об`єднанням надаються наступні види правничої допомоги: аналіз фактичних обставин справи, формування доказів; надання усних/письмових юридичних консультацій, аналіз судової практики; складання, оформлення і надсилання позовної заяви; складання інших процесуальних документів; представництво інтересів клієнта в місцевому господарському суді.
Згідно з п.3 додаткової угоди №26 від 10.09.2020 до договору №01/02/2020 від 28.02.2020 загальна сума гонорару складає 30 000грн та сплачується клієнтом протягом п`яти робочих днів з дати ухвалення місцевим господарським судом судового рішення, яким закінчується провадження.
Остаточний розмір гонорару (винагороди) за надання професійної правничої допомоги та/або порядок його сплати визначається сторонами шляхом підписання акту (п.10.2., п.10.12. Договору). Цей Договір (додаткові угоди) та акт є підставою для здійснення розрахунків. Акт є документом, що засвідчує належне та своєчасне виконання сторонами умов Договору (п.10.5., п.10.6. Договору).
На підтвердження обсягу та вартості послуг на професійну правничу допомогу позивачем надано до суду належним чином завірену копію акту прийому-передачі наданих послуг від 22.01.2021, складеного та підписаного Громадською спілкою “Коаліція аудіовізуальних і музичних прав” та Адвокатським об`єднанням “Гур`єв та партнери”, в якому наведено наступний розрахунок вартості вказаних послуг:
- аналіз фактичних обставин справи, формування доказів - 4000 (чотири тисячі) гривень 00 коп., на що витрачено загалом 8 годин;
- надання усних/письмових юридичних консультацій, аналіз судової практики та законодавства в сфері інтелектуальної власності - 2000 (дві тисячі) гривень 00 коп., на що витрачено загалом 4 робочі години;
- складання, оформлення і надсилання позовної заяви (з урахуванням складання проекту договору про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і суміжних прав, крім прав організацій мовлення на програми організацій мовлення) - 8000 (вісім тисяч) гривень 00 коп., на що витрачено загалом 16 робочих годин;
- складання інших процесуальних документів (заяв, клопотань) - 2000 (дві тисячі) гривень 00коп., на що витрачено загалом 4 робочі години.
За актом приймання-передачі наданих послуг від 22.01.2021 до договору про надання професійної правничої допомоги №01/02/2020 від 28.02.2020, загальна сума винагороди (гонорару) за надані послуги складає 16000 (шістнадцять тисяч) гривень 00 копійок.
Позивач мотивував зміну розміру витрат на професійну правничу допомогу в бік зменшення (порівняно з орієнтовним, що указаний в позовній заяві), тим що фактично послуги з представництва його інтересів під час слухання справи в суді адвокатським об`єднанням не надавались.
За змістом п.1 частини 2 статті 126 та частини 8 статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Тобто, витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п.1 частини 2 статті 126 ГПК України).
Вказана правова позиція наведена в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, постанові Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 20.12.2019 у справі №903/125/19.
Доводи апеляційної скарги, стосовно того, що  судом першої інстанції у додатковому рішенні  в порушення норм чинного законодавства зменшено відшкодування позивачеві  витрат на професійну правничу допомогу, колегією суддів оцінюється критично, враховуючи наступне.
У розумінні положень ч.5 ст.126 цього Кодексу зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої   статті 129 цього Кодексу.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
    У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою   статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19.
До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123 - 130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"
   Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).
Також, Верховний Суд  у складі колегії суддів  Касаційного господарського суду у справі №922/2321/20 від 08.04.2021 р. з акцентував увагу на тому, що розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
З огляду на викладене колегія суддів, враховуючи доцільність понесених позивачем витрат, з урахуванням складності цієї справи та обсягу наданої послуги, погоджується із  висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення заяви позивача з огляду на таке.
Враховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), керуючись критерієм розумності розміру адвокатських витрат, з урахуванням обставин справи, з урахуванням клопотання відповідача про зменшення розміру правничих витрат, виходячи із критерію реальності адвокатських витрат, суд дійшов правомірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви позивача про розподіл судових витрат в цій частині і стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00грн., а саме: 
- п. 1 акту (аналіз фактичних обставин справи, формування доказів в сумі - 500,00 грн. (1 година*500,00 грн.), оскільки зазначені в акті 8 годин затраченого робочого часу для кваліфікованого юриста є значно завищеними.  До того ж  як вбачається з  Єдиного державного реєстру судових рішень, на розгляді Господарських судів майже всіх областей України перебувають аналогічні справі №902/981/20 провадження, ініційовані ГС "КАМП" до інших провайдерів програмної послуги.  Вказані справи є однотипними і докази  на підтвердження фактичних обставин теж. Копії документів, надані позивачем до позовної заяви в якості доказів (інформація про програми, які провайдер програмної послуги має намір ретранслювати від 09.08.2016р., загальна концепція пакетування (перелік) програм від 09.08.2016р.) - надаються безкоштовно, та надані саме на запит генерального директора ГС “КАМП”, а не адвокатського об`єднання, про що свідчить супровідний лист від Національної ради з питань телебачення і радіомовлення від 07.09.2020р. № 07/122. Матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження б яких адвокат витратив значний час. До того ж доводи і позиція  сторін протягом всього часу розгляду справи не змінювалась.
- п. 2 акту надання усних/письмових юридичних консультацій, аналіз судової практики та законодавства в сфері інтелектуальної власності в сумі - 500,00 грн. (1 година*500,00 грн.), оскільки зазначені в акті 4 години затраченого робочого часу є значно завищеними, суди не вбачають виправданим присудження до відшкодування за рахунок відповідача вищенаведених послуг, що були надані адвокатом, оскільки сам генеральний директор ГС "КАМП "Калениченко П.А. був присутнім при розгляді справ в режимі відеоконференції та не міг не бути обізнаним із позицією відповідача, законодавством, яким регулююється спір,  документами і доводами. До того ж  судова практика  та законодавство в сфері інтелектуальної власності по всіх справах, які розглядаються іншими судами однакові.
- п. 3 акту складання, оформлення і надсилання позовної заяви (з урахуванням складання проєкту договору про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і суміжних прав, крім прав організацій мовлення на програми організацій мовлення) в сумі 2 000,00 грн. (4 години *500,00 грн.), оскільки як вже  було зазначено, на розгляді Господарських судів майже всіх областей України перебувають аналогічні справі №902/981/20 провадження, ініційовані ГС "КАМП" до інших провайдерів програмної послуги, позовні заяви в яких є однотипними. Проект договору про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і суміжних прав, крім прав організацій мовлення на програми організацій мовлення розміщено на офіційному сайті позивача http://camr.org/ua/page6411996.html  у вільному доступі. Цей договір - типовий для всіх Провайдерів програмної послуги, а тому відсутня необхідність складати його по кожній справі, лише слід підставити необхідні реквізити.
- п.4 акту - складання інших процесуальних документів (заяв, клопотань) в сумі 2000, 00 грн. (4 години *500,00 грн.), як вказано позивачем в акті прийому-передачі наданих послуг від 22.01.2021.
Враховуючи наведене, оцінивши подані позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат та доводи відповідача стосовно зменшення витрат професійну правову допомогу, а також виходячи з вищенаведених критеріїв та обставин даної справи, апеляційний господарський суд керуючись статтями 126, 129 ГПК України, дійшов висновку, що витрати представника Громадської спілки "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом цієї справи у суді першої інстанції підлягають розподілу частково у сумі 5 000 грн, які належить стягнути з Дочірнього підприємства телерадіо студія "ОВІС-2" Малого приватного підприємства "ОВІС".

6. Висновки за результатами апеляційного розгляду.
Таким чином, у апеляційній скарзі не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б прийти до висновку про помилковість додаткового рішення суду першої інстанції.
Виходячи з положень статті 11 ГПК України, апеляційний суд виходить з того, що як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.
Відтак, застосовуючи наведену практику європейського суду, апеляційний суд вважає що, враховуючи зміст статті 269 ГПК України, надавши оцінку основним доводам апеляційної скарги, а також не встановивши у додатковому рішенні суду першої інстанції неправильного застосування норм матеріального права   в сукупності з відсутніми порушеннями норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування додаткового рішення, прийшла до висновку про відсутність таких доводів, які б були оцінені як переконливі і достатні для скасування додаткового рішення суду. 
З огляду на вищевикладене, колегія суддів за наслідком апеляційного перегляду приходить до висновку, що доводами апеляційної скарги висновків господарського суду не спростовано, підстав скасування чи зміни додаткового рішення, передбачених ст.277-279 Господарського процесуального кодексу України не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, додаткове рішення господарського суду - без змін.                    
Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта згідно   ст.129 ГПК.
Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд
               
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Громадської спілки "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" на додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 16.02.2021 р. у справі №902/981/20 - залишити без задоволення, додаткове рішення Господарського суду Вінницької області - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції в порядку  ст.284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку встановленому   статтями 287-289 ГПК України.

Справу №902/981/20     повернути     Господарському суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений "08" червня 2021 р.

Головуючий  суддя                                                                      Філіпова Т.Л. 

Суддя                                                                                              Маціщук А.В.  

Суддя                                                                                              Гудак А.В.