ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/3405/21	Головуючий у 1-й інстанції Грицай К.М. 	
Провадження № 33/817/267/21 	Доповідач - Коструба Г.І.	
Категорія - ст. 124 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2021 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І., з участю потерпілого — ОСОБА_1 , особи, яка притягується до адміністративної відповідальності — ОСОБА_2 та його представника — адвоката Шкільняка Б. М.,розглянувши в м. Тернополі справу про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не працює,
ВСТАНОВИВ:
Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 березня 2021 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Цією ж постановою з ОСОБА_2 стягнуто 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. судового збору в дохід держави.
Згідно з постановою суду, ОСОБА_2 , 22.02.2021 о 12 год. 04 хв., керуючи транспортним засобом марки Opel Vivaro, номерний знак НОМЕР_1 , в м. Тернополі на перехресті вулиць 15 Квітня — Купчинського — Злуки не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та її зміною, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки Renault Megane, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який зупинився попереду. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. 
Вказаними діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 2.3 б, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. 
Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_2 - адвокат Шкільняк Б. М. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді місцевого суду змінити в частині накладеного адміністративного стягнення, пом`якшивши до штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 340 (триста сорок) грн.
Не оскаржуючи постанову в частині доведеності вини та кваліфікації дій ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, вважає її в частині застосованого стягнення необґрунтованою, належним чином не вмотивованою та занадто суворою.
Вказує, що призначене судом стягнення визначено без дотримання вимог ст. 33 КУпАП та без врахування характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Так, судом не враховано, що він повністю визнав свою вину у вчиненні правопорушення і щиро розкаявся.
Крім цього, як зазначає апелянт, судом не враховано, незначний характер пошкоджень автомобіля, а також, що ОСОБА_2 вперше притягується до адміністративної відповідальності, місце пригоди не залишив, повідомив поліцію про подію, надав пояснення.
Також, на думку апелянта, поза увагою місцевого суду залишалось і те, що ОСОБА_2 одружений, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утримані двох малолітніх дітей, на даний час здійснює пошук роботи водія, постійно використовує транспортний засіб для щоденної доставки дітей до навчальних закладів, різного роду гуртків.
На переконання апелянта, позбавлення ОСОБА_2 права керування транспортними засобами негативно вплине на його сім`ю та поставить її в скрутне становище.
Одним із аргументів апеляційної скарги є те, що пошкодження автомобіля Renault Megane є незначними, стосуються лише кришки багажника, абсолютно не впливали на можливість автомобіля рухатись.
Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності — ОСОБА_2 та його представника — адвоката Шкільняка Б. М., які просили задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, потерпілого ОСОБА_1 , який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги в частині зміни рішення суду про накладення менш суворого адміністративного стягнення, ніж того, що визначив суддя місцевого суду, просив залишити постанову місцевого без змін, перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).
Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ст. 280 КУпАП орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
Враховуючи те, що висновок суду про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не оспорюється, тому суддею апеляційного суду не переглядається.
Разом з тим, заслуговують на увагу посилання апелянта на суворість призначеного адміністративного стягнення.
Загальні положення накладення адміністративного стягнення визначені в ст. 33 КУпАП, відповідно до якої при накладенні адміністративного стягнення має бути враховано характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Цих вимог Закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, не дотримався. 
Надавши належну правову оцінку обставинам справи та правильно кваліфікувавши дії особи, що притягується до адмінвідповідальності, місцевий суд не дотримався положень КУпАП, обираючи правопорушнику адміністративне стягнення. 
Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. 
Санкція ст. 124 КУпАП передбачає відповідальність у виді накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Відповідно до вимог ст. 30 КУпАП позбавлення права керувати транспортними засобами застосовується за грубе або систематичне порушення порядку користування цим правом. 
Як вбачається зі змісту постанови суду першої інстанції, накладаючи на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, суддя місцевого суду врахував характер вчиненого правопорушення, обставини справи, особу порушника, ступінь його вини, технічні пошкодження транспортного засобу Renault Megane, які, на його думку, є значними, а також те, що ОСОБА_2 не працює і не використовує транспортний засіб як джерело доходу. 
При цьому з урахуванням наведених вище обставин за наявності в санкції ст. 124 КУпАП альтернативного, більш м`якого виду стягнення у виді штрафу суд в постанові належним чином не мотивував підстави для обрання найбільш суворого виду стягнення, передбаченого санкцією статті, за якою апелянт притягувався до адміністративної відповідальності, та не вказав на можливість виправлення ОСОБА_2 шляхом застосування до нього більш м`якого стягнення, передбаченого санкцією ст. 124 КУпАП, ніж позбавлення права керування. 
Тому, позбавивши ОСОБА_2 права керувати транспортними засобами за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції обрав адміністративне стягнення, яке за своїм видом є явно несправедливим через суворість. 
Також, накладаючи на ОСОБА_2 адміністративне стягнення, місцевим судом належним чином не враховано особу порушника, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, має на утриманні двох малолітніх дітей — ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; відсутність обставин, що обтяжують покарання та наявність пом`якшуючих обставин - визнання вини і щире розкаяння. 
Вказані обставини не були належним чином оцінені судом першої інстанції, тому оскаржувана постанова підлягає зміні в частині призначеного адміністративного стягнення. 
У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:
1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;
2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;
3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;
4) змінити постанову.
З огляду на вищенаведене приходжу до остаточного висновку, що постанову суду першої інстанції в частині накладеного на ОСОБА_2 адміністративного стягнення необхідно змінити та застосувати до нього стягнення у виді штрафу в межах санкції ст. 124 КУпАП, оскільки стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік є таким, що не відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини внаслідок суворості. 
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності — ОСОБА_2 , — адвоката Шкільняка Б. М., задовольнити. 
Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 березня 2021 року щодо ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП в частині накладення адміністративного стягнення змінити і застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.
В решті рішення місцевого суду залишити без змін. 
Постанова Апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя