Номер провадження: 22-ц/813/4355/21 
Номер справи місцевого суду: 521/4114/20
Головуючий у першій інстанції Сегеда О. М.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Таварткіладзе О.М.,
суддів: Погорєлової С.О., Князюка О.В.
за участю секретаря судового засідання: Томашевської К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Тітаренко Ольга Сергіївна, про усунення від права на спадкування,

В С Т А Н О В И В:

       У березні 2020 року  ОСОБА_1  звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , який належав померлій на праві власності на підставі договору дарування від 19 червня 1972 року. Позивач зазначав, що спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 є рідні діти померлої: позивач та відповідач по справі, які прийняли спадщину шляхом звернення до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Тітаренко О.С. із заявами про прийняття спадщини. При цьому позивач зазначав, що ОСОБА_3 , внаслідок тяжкої хвороби не могла самостійно забезпечити умови свого життя та потребувала стороннього догляду, оскільки останні два роки була лежачою. Крім того, ОСОБА_3 перебувала на психіатричному обліку в Одеському міському психіатричному диспансері. Позивач зазначає, що всю допомогу по утриманню, піклуванню та похованні поніс саме він - ОСОБА_1 , а відповідач самоусунувся від допомоги матері та відвернувся від неї. Посилаючись на вимоги ст. 1224 ЦК України, позивач просив суд усунути ОСОБА_2 від права на спадкування після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 - залишено без задоволення.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2020 року скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення районним судом норм матеріального і процесуального права.
В судове засідання, призначене на 27.04.2021 року на 14.00 годину, належним чином повідомлені в розумінні п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, сторони до судового засідання не з`явилися, про причини не явки суду не повідомили.
При цьому колегія суддів звертає увагу, що провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 відкрито 08.12.2020 року.
Апелянт не вжив заходів для можливості належного отримання судової кореспонденції за адресою, яку вказав у позовній заяві та в апеляційній скарзі, яка відповідає адресі реєстрації, яка внесена в паспорт ОСОБА_1 , копія якого міститься в матеріалах справи. Також апелянт не проявляв протягом 4 місяців з часу відкриття апеляційного провадження розумного інтересу до поданої ним апеляційної скарги, не виявляв зацікавленості щодо руху справи, відомості про які містяться на відповідному сайті судової влади та на сайті Одеського апеляційного суду у відкритому доступі. Крім того інформація про дату, час і місце розгляду справи міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Колегія суддів звертає увагу, що сама по собі присутність належним чином повідомлених сторін на стадії апеляційного перегляду судових рішень не є обов`язковою.
Враховуючи вказані обставини та розумні строки розгляду апеляційної скарги на рішення суду, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає розгляду по суті.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення на таких підставах.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Відмовляючи у позові про усунення від права на спадкування, суд першої інстанції виходив з того, що в обґрунтування своїх позовних вимог позивач не надав суду жодного доказу того, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала в безпорадному стані і потребувала допомоги відповідача, а останній маючи можливість її надавати та будучи обізнаним про потребу спадкодавця у допомозі, ухилявся від її надання.
Такий висновок суду першої інстанції відповідає встановленим у справі обставинам та заснований на законодавстві.
Судом встановлено, що:
- ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є рідними синами ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження;
-згідно з довідкою №713 від 14 серпня 2019 року ОСОБА_3 проживала та була зареєстрована по АДРЕСА_1 з 28 квітня 1978 року по 25 червня 2019 року, по день смерті (а.с. 11);
-відповідно до довідки (виписка з хатньої книги про склад сім`ї та прописку) за №712 від 14 серпня 2019 року в житловому будинку по АДРЕСА_1 зареєстровані: власник ОСОБА_3 , син власника ОСОБА_1 , син власника ОСОБА_2 , невістка ОСОБА_4 , онук ОСОБА_5 , онука ОСОБА_5 (а.с. 12);
-за життя ОСОБА_3 заповіт не складала;
- ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 9);
-після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , який належав померлій на праві власності на підставі договору дарування від 19 червня 1972 року (а.с. 13-14);
-спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є її рідні діти: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які прийняли спадщину, шляхом звернення до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Тітаренко О.С. із заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, на підставі яких була заведена спадкова справа №33/2019, що підтверджується заявами позивача (а.с. 15, 16);
- згідно з довідкою №2213 від 25 червня 2019 року причиною смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , була атеросклеротична хвороба серця (а.с. 17);
-позивач здійснив поховання ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про поховання від 27 червня 2019 року, договором-замовленням від 26 червня 2019 року та рахунком-фактурою від 26 червня 2019 року (а.с. 18, 19, 20).
Колегія суддів виходить з наступного.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ч.3, 5, 6 ст.1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.
Згідно ст. 1261 ПК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Тлумачення частини п`ятої статті 1224 ЦК України дозволяє зробити висновок, що усунення від права на спадкування за законом можливе за наявності таких умов: ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцеві при наявності у нього можливості її надання; перебування спадкодавця у безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.
До предмету доказування за такою вимогою (ч. 5 ст. 1224 ЦК) відноситься безпорадний стан спадкодавця, потреба в отриманні допомоги, винний характер ухилення від надання допомоги з боку спадкоємця.
Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.
Суд першої інстанції вірно зазначив, що при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування необхідно встановити, як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. І лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.
Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення має бути пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла таких дій.
Встановивши, відсутність доказів, що ОСОБА_3 при житті перебувала у безпорадному стані, потребувала допомоги від відповідача, зверталася до нього по допомогу, а той будучи обізнаним про необхідність надання такої допомоги та маючи можливість її надати, свідомо та умисно ухилявся від надання допомоги матері, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позову.
Під час перегляду справи в апеляційному порядку, апеляційним судом з метою належної перевірки доводів апеляційної скарги, витребувані завірені копії спадкової справи та копію медичної документації.
Відповідно до копії спадкової справи вбачається, що після смерті ОСОБА_3 за спадщиною звернулися її сини - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Інші особи за спадщиною не зверталися. Відомості про наявність заповіту ОСОБА_3 або про інших спадкоємців в спадковій справі відсутні (а. с. 142-207).
Крім того, згідно з копією медичної карти КНП «Міський психіатричний диспансер» Одеської міської ради заведеної на амбулаторного хворого ОСОБА_3 , остання перебувала на обліку в даній медичній установі з 2004 року з психічним захворюванням. Проте зі змісту записів медичної карти не вбачається, що ОСОБА_3 за життя перебувала у безпорадному стані. Натомість у медичній картці зазначено про відвідування хворої, про її задовільний стан, отримання лікування, в тому числі ці записи здійснені як зі слів самої хворої так і зі слів її сина (а. с. 208-215).
Доводи апеляційної скарги висновку районного суду по суті заявлених вимог не спростовують і зведені лише до незгоди з висновком райсуду без наведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів набутий судом остаточний висновок або свідчили про невірну оцінку судом доказів, які надані сторонами.
Відносно доводів апеляційної скарги про неналежне повідомлення позивача, колегія суддів виходить з такого.
З матеріалів справи вбачається, що підготовче судове засідання щодо розгляду позову ОСОБА_1 призначалося на 15.06.2020 року на 09-30, на якому був присутнім представник позивача адвокат Завальнюк Д.Ю. і за клопотанням якого суд відклав підготовче судове засідання на 12-30 годину на 22.06.2020 року, про що адвокат Завальнюк Д.Ю. був повідомлений під особистий підпис в суді (а. с. 62).
Проте в судове засідання на 22.06.2020 року на 12-30 г. ані позивач ОСОБА_1 ані його представник адвокат Завальнюк Д.Ю. не з`явилися. Від адвоката Завальнюка Д.Ю. надійшло клопотання про відкладення судового засідання з посиланням на раптово виниклі обставини без вказівки що це за обставини (а. с. 72).
Судом було закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи на 20.07.2020 року на 11-00 г.
В дане судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Завальнюк Д.Ю. не з`явилися, надавши письмові заяви в яких адвокат Завальнюк Д.Ю. повідомив про розірвання ним договору про надання правової допомоги з ОСОБА_1 , а сам ОСОБА_1 просив відкласти розгляд справи для надання йому часу забезпечення участі в своїх інтересах іншого адвоката (а. с. 81- 84).
В наступне судове засідання на 13.08.2020 року на 10-30 год. позивач ОСОБА_1 не з`явився. Відповідно до поверненого до суду повідомлення направленого на адресу реєстрації позивача: АДРЕСА_1 - адресат відсутній.
В наступне судове засідання на 10-30 г. 05.10.2020 року позивач ОСОБА_1 не з`явився. Відповідно до поверненого до суду повідомлення направленого на адресу реєстрації позивача: АДРЕСА_1 - 01.10.2020 року адресат відмовився від отримання судової повістки.
Таким чином, після того, як позивач 20.07.2020 року просив перенести судове засідання через необхідність пошуку іншого адвоката, він не забезпечив належне отримання судових повісток за зареєстрованим у встановленому порядку місцем свого проживання в судові засіданні на 13.08.2020 року (адресат відсутній) та на 05.10.2020 року (адресат відмовився від отримання судової повістки), а також не виявив розумної заінтересованості у розгляді справи, не цікавився рухом справи, провадження по якій сам же і ініціював поданням до суду відповідного позову, на підставі чого звернувся до нотаріуса із заявою про зупинення видачі свідоцтва про спадщину на ім`я свого брата (відповідача у справі).
Оцінюючи наведену хронологію подій під час розгляду справи в районному суді, колегія суддів погоджується з висновком районного суду щодо наявності ознак зловживання ним представництва в суді своїх інтересів іншим адвокатом або своєю безпосередньою участю.
Також з огляду на наведені обставини та наявність спадкової справи, колегія суддів вважає, що районний суд справедливо врахував думку відповідача та його представника, які вимагали розгляду заявленого позивачем позову по суті заявлених вимог.
Формальне тлумачення норм ЦПК щодо наслідків не явки в судове засідання позивача (залишення позову без розгляду) в даному випадку не сприяло б припиненню ознак недобросовісної реалізації позивачем своїх процесуальних прав щодо доступу до правосудця та розгляду спору в суді по суті заявленого ним позову і не припинило б перешкод, пов`язаних з зупиненням нотаріусом видачі свідоцтва про право на спадщину відповідачу до розгляду даного спору в суді по суті заявлених вимог.
Позивач не був обмежений судом в належній реалізації його процесуальних прав, в той час, як сам позивач нехтував своїми процесуальними обов`язками щодо забезпечення у передбачені законом строки участі у розгляді справи особисто, через представника або поданням заяви про розгляд справи без участі позивача (представника позивача) за заявленим ним позовом від якого позивач не відмовлявся.
Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування (зміни) рішення суду з наведених в апеляційній скарзі процесуальних підстав.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 382-384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - залишити без задоволення.
Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2020 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 11.05.2021 року.

Головуючий                                                        О.М. Таварткіладзе 

Судді:                                                                С.О. Погорєлова

                                                                                                О.В. Князюк