Ухвала
 
03 червня 2021 року
м. Київ
 
справа № 537/355/20
провадження № 61-9129ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11 січня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 26 квітня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії до ОСОБА_1 про відшкодування вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергією,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У лютому 2020 року Акціонерне товариство «Полтаваобленерго» (далі - АТ «Полтаваобленерного») в особі Кременчуцької філії звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про відшкодування вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергією.
 
Позов мотивовано тим, щоАТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії надає послуги з постачання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 . 30 червня 2017 року уповноваженими представниками Кременчуцької філії АТ «Полтаваобленерго» у вказаному приміщенні виявлено самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або проводів до електричної мережі поза засобами обліку електричної енергії, а саме порушення пункту 48 Правил користування електричною енергією для населення (далі - ПКЕЕН) шляхом самовільного підключення електричної проводки до електричної мережі, що не є власністю енергопостачальника, прихованою електричною проводкою поза електричним лічильником на окрему розетку. 
 
Із урахуванням наведених обставин, позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вартість електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕН, у розмірі 23 219,54 грн та судові витрати у розмірі 2 102,00 грн.
 
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11 січня 2021 року прийнято відмову позивача від вимог до ОСОБА_3 та закрито провадження у справі у цій частині.
 
Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11 січня 2021 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 26 квітня 2021 року, позов АТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії відшкодування вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергією, в розмірі 23 219,54 грн. 
 
Відмовляючи у задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що позивачем належним чином доведено, що відповідач самовільно підключилася до електричної мережі енергопостачальника з порушенням схеми обліку, тому відповідач зобов`язана відшкодувати позивачу вартість необлікованої електричної енергії, яка обрахована відповідно до норм Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕН.
 
24 травня 2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11 січня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 26 квітня 2021 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
 
Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до пунктів 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Предметом позову у цій справі є стягнення грошових коштів у розмірі 23 219,54 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (227 000,00 грн), а тому відповідно до вимог ЦПК України справа є малозначною.
 
Касаційна скарга не містить посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.
 
При цьому Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у цій справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень про відмову у відкритті касаційного провадження.
 
Оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, та касаційна скарга не містить посилання на  передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11 січня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 26 квітня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії до ОСОБА_1 про відшкодування вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергією,відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

 
 
Судді:	О. В. Ступак     І. Ю. Гулейков     Г. І. Усик