УХВАЛА

06 квітня 2021 року 
м. Київ
справа № 640/25136/19
адміністративне провадження № К/9901/10323/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Чиркіна С.М.,
суддів:                     Кравчука В.М., Тацій Л.В., 
перевіривши касаційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.10.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.03.2021 у справі № 640/25136/19 за позовом ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та інтересах неповнолітнього сина  ОСОБА_2 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
У 2020 році ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та інтересах неповнолітнього сина  ОСОБА_2 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України, в якому просила:
- визнати протиправними дії Міністерства оборони України, щодо непризначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі загибелі її чоловіка, солдата ОСОБА_3 , у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби (із захистом Батьківщини) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві»  та статей 16 - 16-3  Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;
- визнати протиправними дії Міністерства оборони України, щодо непризначення ОСОБА_2 , одноразової грошової допомоги у разі загибелі його батька, солдата ОСОБА_3 , у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби (із захистом Батьківщини) відповідно  до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві»  та статей 16 - 16-3  Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;
- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України від 03.06.2016 у формі затвердження Міністром оборони 03.06.2019 протоколу Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 31.05.2019 № 69 у частині відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі загибелі її чоловіка, солдата ОСОБА_3 , у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби (із захистом Батьківщини);
- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України від 03.06.2016 у формі затвердження Міністром оборони 03.06.2019 протоколу Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 31.05.2019 №  69 у частині відмови у призначенні ОСОБА_2 , одноразову грошову допомогу в разі загибелі його батька, солдата ОСОБА_3 , у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби (із захистом Батьківщини);
- зобов`язати Міністерство оборони України призначити ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі загибелі її чоловіка, солдата ОСОБА_3 , у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби (із захистом Батьківщини) у розмірі 375-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому загинув її чоловік (01.01.2018). 
- зобов`язати Міністерство оборони України призначити ОСОБА_2 , одноразову грошову допомогу в разі загибелі його батька, солдата ОСОБА_3 , у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби у розмірі      375-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому загинув його батько (01.01.2018);
- зобов`язати надати до суду звіт про виконання судового рішення протягом семи днів з дня отримання копії судового рішення.
24.03.2021 на адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Міністерства оборони України, в якій скаржник просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.10.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.03.2021 і прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд установив, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, з огляду на таке.
За приписами пункту 20 частини першої  статті 4 КАС України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
Згідно із пунктом 3 частини шостої  статті 12 КАС України  для цілей цього  Кодексу  справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
У даній справі суд першої інстанції, врахувавши вимоги частин третьої та четвертої  статті 257 КАС України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. За предметом спору дана справа не належить до тих, які повинні розглядатися виключно за правилами загального позовного провадження.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б)  особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Оцінивши доводи касаційної скарги та правове значення цієї справи для формування єдиної правозастосовної практики, колегія суддів вважає, що посилання скаржника на положення підпункту "а" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України є необґрунтованими, оскільки аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з встановленими в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанції обставинами та наданою їм правовою оцінкою не дають підстав для висновку про наявність в даному випадку обставин, наведених у підпункті "а" пункту 2 частини п`ятої  статті 328 КАС України.
Інші обґрунтовані посилання на існування обставин, передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, у касаційній скарзі відсутні.
Таким чином, касаційну скаргу подано на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи, що оскаржувані судові рішення прийнято у справі розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України випадки відсутні, у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.
Цей висновок відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, якими рекомендовано державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумаченню закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), враховуючи особливий характер функції Верховного Суду як суду касаційної інстанції, Суд може визнати, що процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (рішення від 19.12.1997 у справі "Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії").
Керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України, суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.10.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.03.2021 у справі № 640/25136/19 за позовом ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та інтересах неповнолітнього сина  ОСОБА_2 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії.
Надіслати скаржнику копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач:                                                                                 С.М. Чиркін
Судді:                                                                                           В.М. Кравчук
                                                                                                    Л.В. Тацій