ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 року

м. Харків

справа № 2-1874/09

провадження № 22-з/818/192/21

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П., 

за участю секретаря:.Сізонової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові заяву представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення 
у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про заміну сторони (стягувача) у виконавчих листах по цивільній справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Кредитпромбанк» в особі Харківської філії відкритого акціонерного товариства «Кредитпромбанк» до ОСОБА_3  про стягнення заборгованості за кредитним договором 
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 
на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2020 року у складі судді Штих Т.В.,-

встановив:

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2020 року заяву ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено. Замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» за виконавчим листом, виданим на підставі рішення Дзержинського районного суду міста Харкова у справі № 2-1874/09 за позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».
       Постановою Харківського апеляційного суду від 13 квітня 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 задоволено. Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2020 року скасовано та постановлено нову, якою відмовлено у задоволені заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про заміну сторони (стягувача) у виконавчих листах.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений за перегляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 454 грн.
20 квітня 2021 року представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України, щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, пов`язаних з розглядом цієї справи у суді апеляційної інстанції та просив стягнути на користь ОСОБА_1 з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»  судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 454 грн та витрати на оплату правової допомоги у розмірі 26 500 грн. 
31 травня 2021 року ТОВ «ФК «ЄАПБ», в особі представника Єнокян К.Л., надало заперечення проти заяви сторони відповідача щодо стягнення витрат на правничу допомогу, у яких просить залишити вказану заяву без задоволення. 
Зазначає, що відповідачем не надано достатніх, допустимих та достовірних доказів, щодо понесених судових витрат за правничу допомогу. 
Частинами 3, 4 ст.270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. 
У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Заслухавши доповідь головуючого-судді, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що заява підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.
Зі змісту статті 58 ЦПК України вбачається, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Згідно ст. ст. 15, 60 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно з частиною першою та третьою статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі.
До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.
Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 
1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 
3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).
Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Колегією суддів установлено, що між ОСОБА_1 (Клієнт) та адвокатом Колесніковим Анатолієм Геннадійовичем (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю КС № 7083/10, видане на підставі Рішення Ради адвокатів Київської області від 19.10.2018 № 62) укладено Договір № М-1 від 08 лютого 2019 року про надання правової допомоги. 
За умовами п.2.1 договору, правова допомога надається адвокатом Клієнтові у спосіб визначений цим договором.
За правову допомогу Клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар в розмірі, встановленому Додатками до даного Договору та Актами виконаних робіт (пп. 1 п. 3.2, п. 4.1 Договору від 08.02.2019).
Додатковою угодою № 2 від 24.12.2020 до Договору від 08.02.2019 визначено порядок оплати юридичних послуг (гонорару) адвокату за надання правової допомоги/послуг у цій справі.
15.04.2021 адвокатом Колесніковим А.Г., за погодженням з Клієнтом - ОСОБА_1 складено акт (звіт) про надану професійну правничу допомогу ОСОБА_1 за Договором від 08.02.2019 № М-1 про надання правової допомоги, Додаткової угоди від 07.02.2020 № 1 до Договору від 08.02.2019 № М-1 про надання правової допомоги, Додаткової угоди від 24.12.2020 № 2 до вказаного Договору.
У даному акті зазначено найменування видів правової та професійної правничої допомоги (послуг), що були надані ОСОБА_1 на виконання вказаного Договору на загальну суму гонорару у розмірі 26 500 грн
Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Частина 3 ст. 141 ЦПК України встановлює, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. 
Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. 
Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015., п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає позицію щодо юридичного терміну «фактично понесені» витрати на правову допомогу, згідно з якою в ситуації, коли заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, але він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями на користь особи, яка представляла заявника протягом провадження у Європейському суді з прав людини, має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром «фактично понесеними». 
З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Тогджу проти Туреччини», заява № 27601/95, п. 158, від 31 травня 2005 року; «Начова та інші проти Болгарії», заяви №№ 43577/98 і 43579/98, п. 175, ECHR 2005 VII; «Імакаєва проти Росії», заява № 7615/02, ECHR 2006 XIII; «Карабуля проти Румунії», заява № 45661/99, п. 180, від 13 липня 2010 року; «Бєлоусов проти України», заява № 4494/07, п. 116, від 07 листопада 2013 року.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що наявні підстави для відшкодування витрат на правничу допомогу, оскільки вони є фактично понесеними.
Разом з тим колегія суддів вважає, що заява представника ОСОБА_1  – ОСОБА_2 щодо відшкодування витрат на правничу допомогу понесених за розгляд справи у суді апеляційної інстанції підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. 
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. 
Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Дослідивши матеріали справи та зміст поданих заявником документів, колегія суддів вважає неспівмірним наданий адвокатом Колесніковим А.Г. обсяг послуг з їх вартістю (26 500 грн.), враховуючи фактичний вид правової допомоги (складання заяви про ознайомлення з матеріалами справи, ознайомлення з матеріалами справи, аналіз нормативного матеріалу, вивчення документів наявних у справі, підготовка та складання апеляційної скарги, пояснень, тощо), складністю справи, затраченим часом на надання таких послуг. Підготовка до розгляду цієї справи у суді апеляційної інстанції не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи адвоката, а тому заявлені витрати не відповідають критерію їх реальності, розумності їхнього розміру. Стягнення витрат у заявленому розмірі становить надмірний тягар для ТОВ «ФК «ЄАПБ», що суперечить принципу розподілу таких витрат.
Колегія суддів вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 26 500 грн є неспівмірними зі складністю справи, обсягом наданих послуг, тощо.
Вимога заявника про стягнення судового збору, сплаченого за перегляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 454 грн. задоволенню не підлягає, оскільки вказане питання вже було вирішено судом апеляційної інстанції у постанові від 13.04.2021 у цій справі за результатами розгляду апеляційної скарги представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.11.2020.
З урахуванням вимог розумності та справедливості, наявні підстави для стягнення з ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь  ОСОБА_1   витрати на професійну правничу допомогу, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 7 000 грн. В іншій частині вимог слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 246, 270 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Заяву представника  ОСОБА_1 – ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення – задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (Код ЄДРПОУ 35625014) на користь ОСОБА_1   (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 7 000 (сім тисяч) грн.
В решті вимог заяви - відмовити.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий:                                                                         О.В. Маміна

Судді:                                                                               С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук    
        
Повне судове рішення складено 02 червня 2021 року.