УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №293/1578/20 Головуючий у 1-й інст. Бруховський Є. Б. 
Категорія 16 Доповідач Галацевич О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого – судді Галацевич О.М.,                
суддів:                  Борисюка Р.М., Григорусь Н.Й.,
з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.                
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №293/1578/20 за заявою Селянського фермерського господарства «Надія» про забезпечення позову,
за апеляційною скаргою Селянського фермерського господарства «Надія»,
на ухвалу Черняхівського районного суду Житомирської області, постановлену 04 лютого 2021 року суддею Бруховським Є.Б. у смт. Черняхів, 

в с т а н о в и в :

31.12.2020 Селянське фермерське господарство «Надія»  (далі – СФГ «Надія») подало заяву про забезпечення позову, у якій просило: вжити заходи забезпечення позову у справі №293/1578/20 за позовом СФГ «Надія» до Вільської ОТГ в особі Вільської сільської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання незаконними і скасування рішень органу місцевого самоврядування та скасування державної реєстрації земельних ділянок шляхом накладення арешту на земельні ділянки: 
кадастровий номер 1825686200:11:000:0121, площа 1,1659 га, дата державної реєстрації земельної ділянки 25.06.2016, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1910867218256, власник Вільська сільська рада Черняхівського району Житомирської області;
кадастровий номер 1825686200:11:000:0122, площа 2 га; дата державної реєстрації земельної ділянки 25.06.2019, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1912507518256, власник ОСОБА_5 ; 
кадастровий номер 1825686200:11:000:0123, площа 2 га, дата державної реєстрації земельної ділянки 03.01.2020, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1912442518256, власник ОСОБА_2 ; 
кадастровий номер 1825686200:11:000:0124, площа 2 га, дата державної реєстрації земельної ділянки 25.06.2019, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1912385218256, власник ОСОБА_1 ; 
кадастровий номер 1825686200:11:000:0125, площа 2 га, дата державної реєстрації земельної ділянки 25.06.2019, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1912313818256, власник ОСОБА_5 ; 
кадастровий номер 1825686200:11:000:0126, площа 2 га, дата державної реєстрації земельної ділянки 25.06.2019, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1911414618256, власник ОСОБА_5 ; 
кадастровий номер 1825686200:11:000:0127, площа 2 га, дата державної реєстрації земельної ділянки 25.06.2019, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1911319418256, власник ОСОБА_4 ; 
кадастровий номер земельної ділянки 1825686200:11:000:0128, площа 2 га, дата державної реєстрації земельної ділянки 25.06.2019, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1910932018256, власник ОСОБА_3 , 
а також шляхом заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо цих земельних ділянок. 
       Ухвалою  Черняхівського районного суду Житомирської області від 04.02.2021 відмовлено у задоволенні заяви СФГ «Надія» про забезпечення позову.
В апеляційній скарзі представник СФГ «Надія», посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове – про задоволення заяви СФГ «Надія» про забезпечення позову.
На його думку, суд дійшов помилкових висновків про ненадання заявником доказів на підтвердження підстав вважати, що виконання рішення суду у майбутньому може бути утрудненим чи неможливим. Зокрема, суд не звернув уваги на те, що після передачі земельних ділянок, які були сформовані на орендованій СФГ «Надія» ділянці, у власність іншим особам, їх було частково переорано, чим знищено насадження кущів смородини та частково знищено огорожу ділянки. Окрім того, станом на дату звернення до суду з позовом три з восьми земельних ділянок, які передавались у власність оскаржуваними рішеннями органу місцевого самоврядування, відчужені. 
У відзиві представник відповідача ОСОБА_5 та третьої особи ФГ «Сім Агро» - Бойко Н.С. просив залишити апеляційну скаргу без задоволення.
В судовому засіданні представник СФГ «Надія» ФОП Грішин Є.О. апеляційну скаргу підтримав. Представник ОСОБА_5 та третьої особи ФГ «Сім Агро» Бойко Н.С. апеляційну скаргу не визнала, посилаючись на правильність висновків суду першої інстанції про відсутність передбачених законом підстав для забезпечення позову. Вказала, що запропоновані позивачем заходи забезпечення позову є фактичним порушенням прав набувачів – власників земельних ділянок та третьої особи – орендаря цих земельних ділянок ФГ «Сім Агро». Задоволення вимог заяви призведе до значних збитків та блокування господарської діяльності ФГ «Сім Агро», а також матеріальних втрат добросовісних набувачів. На її думку, позивач також не обґрунтував належним чином необхідність вжиття заходів забезпечення позову та не довів належними доказами наявність причин, що можуть утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову. 
Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи інші її учасники в судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність, що відповідає положенням ч. 2 ст. 372 ЦПК України.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення враховуючи наступне.
Відповідно до частини 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.
Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одними із видів такого забезпечення є  накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії тощо.
Відповідно до частини 3 статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.
Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.
Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 08 травня 2019 року у справі № 487/7097/18 та від 25 вересня 2019 року у справі №320/3560/18.
З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Черняхівського районного суду Житомирської області перебуває справа №293/1578/20 за позовом СФГ «Надія» до Вільської ОТГ в особі Вільської сільської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання незаконними і скасування рішень органу місцевого самоврядування та скасування державної реєстрації земельних ділянок, провадження у якій відкрито 20.11.2020. 
Предметом позову є визнання незаконними та скасування рішень Вільської сільської ради №438 від 26.02.2019 «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності»; №545 від 19.09.2019 «Про надання дозволу на виготовлення проектів відводу земельних ділянок в натурі (на місцевості)» (в частині); №570 від 25.11.2019 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» (в частині); №607 від 24.12.2019 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» (в частині), а також скасування державної реєстрації земельних ділянок, які були сформовані та передані у власність на підставі вищевказаних рішень сільської ради. 
Даний позов обґрунтований тим, що Вільською сільською радою прийнято незаконні рішення, у тому числі щодо передачі у власність земельних ділянок, сформованих на ділянці, орендованій СФГ «Надія». 
Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки та заборони вчиняти будь-які дії з цими земельними ділянками, представник СФГ «Надія» послався на те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та вказав, що після передачі земельних ділянок, які були сформовані на орендованій СФГ «Надія» ділянці, у власність іншим особам, їх було частково переорано, чим знищено насадження кущів смородини та частково знищено огорожу ділянки.
Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не обґрунтував належним чином необхідність зазначених у заяві заходів забезпечення позову і не вказав причини, що можуть утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Так, відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень»  рішення про задоволення позову у даній справі може бути підставою для внесення реєстратором до Державного реєстру запису про скасування державної реєстрації права власності за відповідачами.
Будь-якого іншого виконання, у тому числі примусового, можливе рішення суду не передбачає.
Вимог майнового характеру позивач не заявляв.
Метою даного позову є відновлення прав позивача на користування (оренду) спірними земельними ділянками, а не захист його прав щодо недопущення збитків пов`язаних з урожаєм на спірній земельній ділянці та знищенням майна.
Крім того, заборона вчиняти будь-які дії із земельними ділянками за наявності зареєстрованого права власності за відповідачами у даному випадку є неприпустимою. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта/власника користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків. Тому, посилання заявника на пошкодження насаджень та іншого майна СФГ «Надія» не може бути підставою для застосування такого заходу забезпечення позову та може бути вирішено шляхом подачі відповідного позову до суду. 
Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.
Будь-яких доказів на підтвердження вчинення відповідачами дій, спрямованих на відчуження спірних земельних ділянок, заявник суду не надав. Окрім того, на зазначені обставини заявник не посилався у заяві про забезпечення позову.
Таким чином, СФГ «Надія» не обґрунтовано необхідність вжиття відповідних заходів забезпечення позову з урахуванням заявлених вимог та не вказано, яким чином невжиття таких заходів призведе до невиконання судового рішення у разі його задоволення.
З огляду на вищенаведене, аргументи апеляційної скарги є безпідставними та такими, що не спростовують висновку суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Селянського фермерського господарства «Надія» залишити без задоволення, а ухвалу Черняхівського районного суду Житомирської області від 04 лютого 2021 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 25 червня 2021 року.