Справа № 450/135/21                                Головуючий у 1 інстанції: Кіпчарський М.О. 
Провадження № 33/811/537/21                                Доповідач: Гуцал І. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ 

25 травня 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Гуцал І.П., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 його представника адвоката Гринчишина Ігоря Ярославовича розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Гринчишина Ігоря Ярославовича на постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 17 березня 2021 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,
в с т а н о в и в :
       постановою судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 17 березня 2021 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у сумі 454 грн. 
Згідно з постановою судді суду першої інстанції, 19 грудня 2020 року о 06 год. 22 хв. в с. Сокільники, по вул. Стрийська 30, Пустомитівського району Львівської області, ОСОБА_1 керував автомобілем «СЕАТ» н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, блідість шкірних покривів, нетипова поведінка, підвищена жвавість. Від проведення огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 17 березня 2021 року адвокат Гринчишин І.Я. подав апеляційну скаргу в якій просить постанову скасувати, винести нову, якою звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення в його діях.
Подану апеляційну скаргу мотивує тим, що постанова судді суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Звертає увагу, що дії працівників поліції під час складання протоколу є незаконними та грубо порушили конституційні права ОСОБА_1 та встановлений порядок в справах про адміністративне правопорушення.
Повідомляє, що протокол не відповідає фактичним обставинам справи, вимогам КУпАП, порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та порядок проведення такого огляду.
Зазначає, що жодних пояснень з приводу інкримінованого йому правопорушення не писав, своїм підписом не засвідчував, та повідомляв працівників поліції, що в стані наркотичного сп`яніння не перебував та ніколи не вживав наркотичних засобів.
Зазначає, що свідки не були допитані в судовому засіданні їх письмові пояснення не можуть бути визнаними допустимими, окрім того, відеозапис не може бути допустимим доказом оскільки в протоколі немає відмітки яким саме технічним засобом його здійснено, також в матеріалах справи відсутнє направлення водія в медичний заклад для проходження огляду на стан сп`яніння, копія протоколу про адміністративне правопорушення не була вручена ОСОБА_1 .
Вислухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його представника в підтримку поданої апеляційної скарги, суддя апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.
Частиною 7 ст. 294 КУпАП встановлено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду в достатній мірі повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи доказах.
Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також відмова осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення ДПР18 №007405 від 19 грудня 2020 року, який підтверджується письмовими поясненнями свідків та відеозаписом з нагрудної камери працівника патрульної поліції на якому ОСОБА_1 в присутності свідків повідомляє, що він відмовляється від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі.
Доводи апелянта про те, що дії працівників поліції під час складання протоколу є незаконними та грубо порушили конституційні права ОСОБА_1 та встановлений порядок в справах про адміністративне правопорушення не заслуговують на увагу.
Як вбачається з відеозапису нагрудної камери працівника поліції, працівниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення було дотримано в повному обсязі вимоги ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. 
Доводи апелянта про те, що протокол не відповідає фактичним обставинам справи, вимогам КУпАП, порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та порядок проведення такого огляду не знайшли свого підтвердження.
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до розділу 1, пункту 7, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 9 листопада 2015 року за № 1452/735 (далі – Інструкція № 1452/735) визначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Як в вбачається з відеозапису нагрудної камери працівника поліції, ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі в присутності двох свідків, окрім того в протоколі про адміністративне правопорушення ДПР 18 №007405 від 19 грудня 2020 року відображено всі обставини справи які підтверджуються відеозаписом та поясненнями свідків.
Доводи апелянта проте, що ОСОБА_1 жодних пояснень з приводу інкримінованого йому правопорушення не писав, своїм підписом не засвідчував знайшли своє підтвердження в матеріалах справи оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення він зазначив, що пояснення надасть в суді, окрім того даний факт підтверджується відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.
Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 повідомляв працівників поліції, що в стані наркотичного сп`яніння не перебував та ніколи не вживав наркотичних засобів не беруться до уваги суддею апеляційного суду. 
Як вбачається з матеріалів справи протокол про адміністративне правопорушення був складений у зв`язку із відмовою особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Крім того доводи апеляційної скарги, що свідки не були допитані в судовому засіданні їх письмові пояснення не можуть бути визнаними допустимими не заслуговують на увагу.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Доводи апелянта, що відеозапис не може бути допустимим доказом оскільки в протоколі немає відмітки яким саме технічним засобом його здійснено не беруться до уваги.
Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення там не зазначено на який технічний засіб здійснювалася відео фіксація, окрім того ст. 256 КУпАП не передбачає внесення таких даних в протокол про адміністративне правопорушення.
Також з відеозапису вбачається, що працівник поліції неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі проте він відмовився. Тому доводи апеляційної скарги в частині відсутності доказів скерування його для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння до медичного закладу не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
Окрім того з відеозапису нагрудної камери працівника поліції вбачається, що ОСОБА_1 отримав копію протоколу про адміністративне правопорушення, та розписався в протоколі про отримання копії протоколу.
З огляду на викладене, у судді апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При апеляційному перегляді, не встановлено порушень суддею суду першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 суддя також дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням його особи, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.
Отже, доводи апеляційної скарги особи яка притягується до адміністративної відповідальності є необґрунтованими, у зв`язку з чим її апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову судді суду першої інстанції без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -
п о с т а н о в и в :        
постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 грудня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Гринчишина Ігоря Ярославовича залишити без задоволення.
Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                 Гуцал І.П.