ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 р.	Справа № 480/3868/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,
Суддів: Макаренко Я.М. ,  Калиновського В.А. ,
за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.01.2021, головуючий суддя І інстанції: О.В. Соп`яненко, м. Суми, повний текст складено 20.01.21 року по справі № 480/3868/20
          за позовом           ОСОБА_1  
          до          Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області                  
          про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії та стягнення грошового забезпечення,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області (далі – відповідач), в якому просив:
визнати протиправним та скасувати наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області № 2о/с від 29 травня 2020 року про звільнення полковника міліції ОСОБА_1 , начальника Управління по боротьбі з організованою злочинністю Управління МВС України в Сумській області, з органів внутрішніх справ на підставі п. 64 «а» Положення про проходження рядовим і начальницьким складом з органів внутрішніх справ;
зобов`язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області поновити ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ на посаді  начальника Управління по боротьбі з організованою злочинністю Управління МВС України в Сумській області з 30 травня 2020 року;
стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 30 травня 2020 року по день винесення судового рішення;
допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на на посаді  начальника Управління по боротьбі з організованою злочинністю Управління МВС України в Сумській області  та  стягнення з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць;
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 06.01.2021 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області № 2о/с від 29 травня 2020 року про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за віком.
У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовлено у зв`язку з необґрунтованістю.
Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.01.2021 року у справі №480/3868/20 та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що 12 лютого 2015 року Верховна Рада України прийняла Закон «Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо реформування органів внутрішніх справ». В травні 2015 року усі працівники УБОЗ УМВС України в Сумській області звільненні у
зв`язку з ліквідацією цього управління або переведені на інші посади. Також на цей момент ліквідовано УМВС України в Сумській області як територіальний орган МВС України. Крім того, відповідач зазначає, постановою Кабінету Міністрів України № 730 від 16 вересня 2015 року ліквідовано УМВС України в Сумській області як територіальний орган МВС України, а наказом МВС України № 1388 від 06 листопада 2015 року ліквідовано усі штатні посади УМВС України в Сумській області. Крім того, відповідачем зазначено, що УМВС України в Сумській області не є територіальним органом МВС України, а тому звільнення осіб у званні полковника міліції не регулюється Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, а відбувається за загальним правилами, які застосовуються у зв`язку із здійсненням заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади.
Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги відповідача не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що наказом МВС України від 30.01.2015 № 119-о/с позивача звільнено з посади начальника Управління по боротьбі з організованою злочинністю УМВС  України у Сумській області. На підставі цього наказу відповідачем видано наказ № 34 о/с від 02.02.2015  про звільнення ОСОБА_1 . 
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 27.05.2020 у справі №818/716/15 визнано протиправними та скасовано накази МВС України № 119-0/с від 30.01.2015 та УМВС  України у Сумській області   № 34 о/с від 02.02.2015. Поновлено ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ на посаді начальника Управління по боротьбі з організованою злочинністю УМВС  України у Сумській області  з 03.02.2015, стягнуто на його користь грошове забезпечення за ас вимушеного прогулу. В частині поновлення на посаді та виплати грошового забезпечення за один місяць допущено негайне виконання рішення.
Головою ліквідаційної комісії УМВС  України у Сумській області 28.05.2020 видано наказ № 1 о/с про поновлення позивача на службі на виконання рішення суду, про що 29.05.2020 на адресу позивача направлено повідомлення.  З наказом ОСОБА_1 ознайомився 04.06.2020 (а.с. 32-34). 
Наказом голови ліквідаційної комісії УМВС  України у Сумській області № 2 о/с від 29.05.2020 ОСОБА_1 звільнено зі служби в органах внутрішніх справу запас (з постановкою на військовий облік) на підставі п. 64 “а” (за віком) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. З наказом позивач також ознайомлений 04.06.2020 (а.с. 35). 
Позивач, вважаючи оскаржуваний наказ протиправним, звернувся до суду з даним позовом.
Задовольнивши частково позов, суд першої інстанції виходив з протиправності та необґрунтованості наказу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області № 2о/с від 29 травня 2020 року про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за віком.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з абз. 1, 6, 7 ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Пунктами 17, 18, 19 Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 № 1074 (далі – Порядок № 1074), визначено, що голова комісії з припинення  органу виконавчої влади після прийняття Кабінетом  Міністрів  України рішення  про  припинення територіальних органів утворює відповідні комісії, затверджує їх голів та визначає строк проведення реорганізації або ліквідації. 
До  комісії  з  припинення  органу  виконавчої  влади або територіального органу (далі — комісія) з моменту затвердження її персонального складу  переходять повноваження щодо управління справами у частині забезпечення здійснення заходів,  пов`язаних з реорганізацією або ліквідацією відповідно органу виконавчої влади або територіального органу. 
Право підписувати документи щодо припинення органу виконавчої влади або територіального органу надається голові комісії з моменту його затвердження до дня внесення  запису про державну реєстрацію припинення органу виконавчої влади або територіального органу до  Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Для здійснення своїх повноважень голова комісії видає накази,використовуючи бланки органу виконавчої влади або  територіального органу, що припиняється. 
У відповідності до вимог пп. 4 п. 21 Порядку №1074, голова комісії забезпечує дотримання порядку звільнення працівників, зокрема тих, що є членами комісії, у тому числі письмово попереджає їх не пізніше ніж за два місяці до звільнення,повідомляє державну службу зайнятості про звільнення працівників із  зазначенням їх чисельності,  звільняє працівників і забезпечує своєчасний розрахунок з ними під час звільнення, видає відповідні накази та підписує необхідні документи. 
Відповідно до пп. «а» п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року №114 (далі по тексту - Положення №114), особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за віком - при досягненні віку, встановленого для них пунктом 7 цього Положення. Крім того, за віком можуть бути звільнені особи середнього начальницького складу, які мають вислугу 20 і більше років (у пільговому обчисленні), і яким до досягнення встановленого віку перебування на службі залишилося 3 роки і менше, а за їх бажанням при досягненні цього віку - незалежно від наявності вислуги років.
Відповідно до п. 70 Положення № 114 звільнення осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу в запас і відставку провадиться: до полковника міліції включно - начальниками головних управлінь, управлінь МВС в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі і рівними їм начальниками, яким таке право надано Міністром внутрішніх справ.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що порядок звільнення осіб у званні полковника міліції врегульовано Положенням №114. Будь-яке виключення з наведеного порядку у випадку ліквідації територіального органу влади не передбачено. Голова комісії з припинення зобов`язаний забезпечити дотримання порядку звільнення працівників. 
Отже, звільнення позивача мало здійснюватися у порядку, встановленому Положенням №114.
Матеріали справи не містять доказів надання голові ліквідаційної комісії повноважень на звільнення осіб у званні полковника міліції.
З матеріалів справи встановлено, що наказом МВС України від 16.06.2020 № 455 о/с ОСОБА_1 поновлено на службі в органах внутрішніх справ на посаді начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю УМВС  України у Сумській області   з 03.02.2015 на виконання рішення суду у справі 818/716/15 (а.с.153). 
Наказ від 16.06.2020 № 455 о/с виданий Міністром внутрішніх справ України А.Аваковим, не був скасований, змінений, визнаний недійсним чи його дія була припинена у будь-який інший спосіб.  
Таким чином, наказ про звільнення позивача № 2 о/с від 29.05.2020 видано відповідачем з порушенням встановленого законодавством порядку, протиправно, а тому він підлягає скасуванню.
Стосовно доводів апеляційної скарги відповідача про неврахування судом першої інстанції, що постановою Кабінету Міністрів України № 730 ліквідовано УМВС України в Сумській області, як територіальний орган МВС України, а наказом МВС України № 1388 від 06 листопада 2015 року ліквідовано усі штатні посади УМВС України в Сумській області, то колегія суддів зазначає, що ліквідація юридичної особи публічного права має місце у випадку, якщо в розпорядчому акті органу державної влади або органу місцевого самоврядування наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої відмови. У разі ж покладення виконання завдань і функцій ліквідованого органу на інший орган, мова йде фактично про реорганізацію. 
Отже, встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов`язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи, у тому числі і стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.
Законом України «Про Національну поліцію», постанові Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 року №730 чи іншими нормативно-правовими актами не зазначено про відмову держави від виконання завдань та функцій, які були покладені на органи міліції, а отже, в даному випадку фактично мала місце реорганізація зазначеного правоохоронного органу, оскільки відповідна функція держави ліквідована не була.
Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.07.2019 року у справі №815/6557/16.
Доводи апеляційної скарги відповідача не містять інших           аргументів, які не були враховані під час вирішення справи судом першої інстанції та повторюють доводи, викладені у відзиві на позовну заяву.
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).
Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення дотримано норми матеріального права, що стало підставою для правильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду -  залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області  залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.01.2021 по справі № 480/3868/20  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	О.М. Мінаєва	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Я.М. Макаренко    В.А. Калиновський   	
Повний текст постанови складено  07.06.2021 року