ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року	Львів	Справа № 140/14705/20 пров. № А/857/3235/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                  Коваля Р.Й.,
суддів                                                                       Гуляка В.В.,
                                                                                 Ільчишин Н.В.,
з участю секретаря судового засідання                Копанишин Х.В.,  

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Поліської митниці Держмитслужби на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2020 року (прийняте у м. Луцьку суддею Смокович В.І.; складене у повному обсязі 02 грудня 2020 року) в адміністративній справі № 140/14705/20 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Поліської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,

                                                   В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2020 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі – ФОП ОСОБА_1 ) звернулася до Волинського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просила визнати протиправним і скасувати рішення Поліської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № 204120/2020/000290/2 від 16 вересня 2020 року.
Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що нею у ЗАТ «Холдингова компанія «Пінськдрев» (Республіка Бєларусь) були придбані меблі в кількості 62 одиниці. При здійсненні митного оформлення придбаного товару Поліська митниця Держмитслужби не погодилась із задекларованою нею ціною товару та прийняла оскаржуване рішення. Підставами для прийняття такого рішення було те, що надані до митного оформлення документи належним чином не підтверджують задекларовану ціну, зокрема: виписка з прайс-листа від 10 вересня 2020 року до договору від 02 лютого 2017 року № 09/17 щодо цін не прийнята митним органом для підтвердження актуальних цін на товари, оскільки невідомі термін дії документа та умови, на яких він складений; акт експертизи походження товарів від 12 листопада 2019 року № 2410566 стосується виробника ПУП «Фабрика матраців» Бєларусь», позаяк виробником і відправником (товар № 4) є ЗАТ «Холдингова компанія «Пінськдрев»; митниця володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.
Проте, вона вважає, що митному органу були надані всі документи, які повністю підтвердили заявлені в митній декларації дані, в тому числі й митну вартість, а рішення митного органу є незаконним, необґрунтованим та не відповідає вимогам статті 55 Митного кодексу України (далі - МК України), оскільки не містить пояснень щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та докладної інформації про джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу та у ньому відсутнє належне обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої відповідачем, фактів, які вплинули на таке коригування. Відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за другорядним методом.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2020 року позов задоволено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржила Поліська митниця Держмитслужби, яка вважає, що рішення суду першої інстанції не є законним та обґрунтованим, оскільки прийняте за неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; за неправильного застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Тому просило скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що за митною декларацією від 15 вересня 2020 року № UA204120/2020/084328 ФОП ОСОБА_1 заявлено до митного оформлення товар № 2 «меблі дерев`яні для сидіння, що перетворюються на ліжка (дивани розкладні та дивани кутові розкладні)», товар № 3 «меблі дерев`янні для столових та житлових кімнат (тумби, шафи, столи)», товар № 5 «меблі дерев`яні типу спальні (ліжка)».
При проведенні контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення, встановлено наявність в документах розбіжностей і неточностей, а саме: виписка з прайс-листа від 10.09.2020 до договору від 02.02.2017 № 09/17 не містить інформації щодо терміну дії документа та умови, на яких він складений; акт експертизи походження товарів від 12.11.2019 № 2410566 стосується виробника ПУП «Фабрика матраців» (Республіка Бєларусь), тоді як виробником та відправником (товар № 4) є ЗАТ «Холдингова компанія «Пінськдрев». 
Суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення не врахував вимог статей 52, 54, 57, 58 - 64, 257, а також того, що обов`язок доведення митної вартості товару лежить на імпортерові, а митні органи мають повноваження витребовувати додаткові документи для перевірки правильності визначення митної вартості товарів в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, зокрема за наявності в ЄАС інформації про іншу митну вартість ідентичних або аналогічних товарів. Оскільки у митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо достовірності відомостей про заявлену митну вартість та щодо числових значень складових митної вартості товару, а подані для підтвердження митної вартості товару документи не містили усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містили розбіжності і неточності, декларанту було запропоновано надати відповідні документи. 
У зв`язку з тим, що вимога митного органу щодо надання додаткових документів декларантом позивача в повному обсязі виконана не була, вказане унеможливило визначення митної вартості товарів за основним методом, митну вартість товару скориговано із застосуванням шостого (резервного методу) визначення митної вартості згідно положень статті 64 МК України. З наведених підстав оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів є таким, що прийняте у повній відповідності до вимог чинного законодавства, тобто є законним та обґрунтованим.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) не здійснювалося. 
Також за приписами частини другої статті 313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, 02 лютого 2017 року між ЗАТ «Холдингова компанія «Пінськдрев» (Республіка Бєларусь) (постачальник) та ФОП ОСОБА_1 (покупець) було укладено договір поставки за № 09/17, відповідно до пункту 1.1 якого предметом поставки є меблі, в кількості, асортименті згідно специфікації, нумерованих послідовно, які є невід`ємними частинами договору (а.с. 21 - 23).
Відповідно до цього договору та рахунку-фактури від 10 вересня 2020 року № 5395 позивач придбав меблі в кількості 62 одиниці (а.с. 32).
З метою здійснення митного оформлення вказаного товару позивач подав до митного органу митну декларацію від 15 вересня 2020 року № UA204120/2020/084328, в якій митна вартість товару визначена із застосуванням основного методу - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, а саме:
- товар № 2 «меблі дерев`яні для сидіння, що перетворюються на ліжка (дивани розкладні та дивани кутові розкладні)», виробник: ЗАТ «Холдингова компанія «Пінськдрев» (Республіка Бєларусь), торгівельна марка: «Пінськдрев» (далі - товар № 2). Фактурна вартість товару № 2 - 5089,01 доларів США, митна вартість товару (заявлена декларантом за основним методом) - 142 938,43 грн;
- товар № 3 «меблі дерев`янні для столових та житлових кімнат (тумби, шафи, столи)», виробник: ЗАТ «Холдингова компанія «Пінськдрев» (Республіка Бєларусь), торгівельна марка: «Пінськдрев» (далі - товар № 3). Фактурна вартість товару № 3 - 4608,63 доларів США, митна вартість товару (заявлена декларантом за основним методом) - 129 580,30 грн;
- товар № 5 «меблі дерев`яні типу спальні (ліжка), виробник: ЗАТ «Холдингова компанія «Пінськдрев» (Республіка Бєларусь). Торговельна марка: «Пінськдрев» (далі - товар № 5). Фактурна вартість товару № 5 - 1686,75 доларів США, митна вартість товару (заявлена декларантом за основним методом) - 47 466,45 грн (а.с. 11 - 15).
На підтвердження заявленої митної вартості товару разом із декларацією декларант надала такі документи: договір поставки від 02 лютого 2017 р. № 09/17, додаткові угоди до вказаного договору поставки від 09 вересня 2020 р. б/н, від 29 листопада 2019 р. № 9, від 29 листопада 2019 р. № 12, від 06 жовтня 2017 р. № 2, акт експертизи походження товарів від 12 листопада 2019 р. № 2410566, сертифікати про походження товару від 10 вересня 2020 р. № 424003, від 16 вересня 2020 р. № 4240029 рахунок-фактуру від 10 вересня 2020 р. № 5395, протокол узгодження цін від 10 вересня 2020 р., специфікацію від 10 вересня 2020 р., виписку із прайс-листа від 10 вересня 2020 р. (а.с. 24 - 35).
На вимогу митного органу, декларант додатково надала листи ЗАТ «Холдингова компанія «Пінськдрев» від 11 вересня 2020 року:
- вих. № 06/1-2618, яким підтверджено, що наданий прайс-лист діє з 01 червня 2020 р. по 31 грудня 2020 р. згідно умов, викладених в договорі від 02 лютого 2017 р. № 09/17:
- вих. № 06/1-2617, яким підтверджується, що Унітарне підприємство «Фабрика матраців» є філіалом ЗАТ «Холдингова компанія «Пінськдрев» (а.с. 37 - 38).
За результатами розгляду поданих декларантом документів відповідач 16 вересня 2020 року прийняв рішення за № 204120/2020/000290/2 про коригування митної вартості товарів, яким скоригував митну вартість товару, що імпортується, за резервним методом.
У графі 33 цього рішення вказано, що митна вартість імпортованих товарів №№ 2, 3, 5 не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються та за рівнем, визначеним декларантом, у зв`язку з тим, що при проведенні контролю правильності визначення митної вартості товарів, відповідно до статті 54 МКУ, виявлено окремі неточності, а саме: при аналізі митної декларації та поданих до неї документів, зокрема встановлено: подана до митного оформлення виписка з прайс-листа від 10 вересня 2020 року до договору № 09/17 від 02 лютого 2017 року щодо цін не може бути прийнята митним органом для підтвердження актуальних цін на товари, оскільки невідомі термін дії документа та умови, на яких він складений; акт експертизи походження товарів від 12 листопада 2019 року № 2410566 стосується виробника ПУП «Фабрика матраців» Бєларусь», тоді як виробником та відправником (товар № 4) є ЗАТ «Холдингова компанія «Пінськдрев».
Крім того, митниця володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом: товар № 2-МД від 10.04.2020 № UA209140/2020/32072 (4,01 USD/кг), товар № 3-МД від 05.09.2020 № UA204120/2020/80103 (4,01 USD/кг) та товар № 5-МД від 20.07.2020 № UA100320/2020/623409 (4,02 USD/кг).
У зв`язку з цим, числове значення митної вартості товару № 2 визначено в розмірі 201 320,20 грн (1793кг Ч 4,01USD/кг Ч 28,0003 грн) або у валюті контракту за курсом валюти Нацбанку України на день подання митної декларації до митного оформлення – 7189,93 USD (замість 5104,89 доларів США, що була заявлена декларантом); числове значення митної вартості товару № 3 – 235 565,96 грн (2098 кг Ч 4.01 USD/кг Ч 28,0003 грн), або у валюті контракту за курсом валюти Нацбанку України на день подання митної декларації до митного оформлення - 8412,98 USD (замість 4627,82 доларів США, що була заявлена декларантом); числове значення митної вартості товару № 5 - 106 442,58 грн (948 кг Ч 4,01 USD/кг Ч 28,0003 грн) або у валюті контракту за курсом валюти Нацбанку України на день подання митної декларації до митного оформлення – 3801,48 USD (замість 1695,21 доларів США, що була заявлена декларантом).
Також вказано, що для визначення митної вартості оцінюваних товарів використано актуальну на дату оцінки товарів найменшу з альтернативних вартість, що наявна у митниці (а.с. 16 - 18).
Коригування митної вартості слугувало підставою для видання картки відмови у митному оформленні (випуску) товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UA204120/2020/1453 (а.с. 19).
Не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товарів від 16 вересня 2020 року № 204120/2020/000290/2, позивач оскаржив його до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені МК України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість. 
Натомість контролюючий орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, як не довів і правових підстав для застосування резервного методу.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.

За приписами частини першої статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно зі статтею 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Частиною першою статті 53 МК України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Відповідно до частини четвертої статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

За вимогами частин першої, третьої, шостої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2)  неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У частині третій статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

За змістом цих норм митна вартість товарів визначається декларантом; водночас митний орган контролює правильність визначення такої вартості і за результатами здійснення такого контролю, у випадку неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частині третій статті 53 МК України, приймає рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 МК України. 
Виключно висновки, що ґрунтуються на дослідженні документів, доданих до митної декларації, можуть бути підставою для витребування додаткових документів. При цьому, митний орган має довести підстави застосування приписів частини третьої статті 53 МК України.

За змістом оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів підставою для його прийняття було те, що виписка з прайс-листа від 10.09.2020 до договору за № 09/17 від 02.02.2017 не може бути прийнята митним органом для підтвердження актуальних цін на товари, оскільки невідомі термін дії документа та умови, на яких він складений; акт експертизи походження товарів № 2410566 від 12.11.2019 стосується виробника ПУП «Фабрика матраців» (Білорусь), тоді як виробником та відправником (товар № 4) є ЗАТ Холдингова компанія «Пінськдрев».

У ході судового розгляду було встановлено, що позивач надав митному органу листи ЗАТ «Холдингова компанія «Пінськдрев» від 11 вересня 2020 року:
- вих № 06/1-2618, яким підтверджено, що наданий прайс лист діє з 01.06.2020 по 31.12.2020 згідно, умов викладених в договорі від 02 лютого 2017 року № 09/17;
- № 06/1-2617, із якого видно, що Унітарне підприємство «Фабрика матраців» є філіалом ЗАТ «Холдингова компанія «Пінськдрев» (а.с. 37 - 38).

Проте, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів не зазначено, чому вказані документи (листи) не були взяті до уваги при визначенні митної вартості придбаного товару.
А твердження представника відповідача про те, що ці документи підписані особою, начальником відділу регіональних продаж СНГ Юхтикович С.М., який немає жодного відношення до Договору № 09/17 від 02 лютого 2017 року, спростовуються наданим представником позивача листом ЗАТ «Холдингова компанія «Пінськдрев» за № 06/1-3047 від 19.11.2020, із якого видно, що вказана особа працює в товаристві та має право на оформлення та підписання офіційних документів, листів із завіренням підпису печаткою «для фінансових документів № 8» (а.с. 131).

Відтак, надані митному органу документи: рахунок-фактура № 5395 від 10.09.2020, протокол погодження ціни, специфікація та розрахунок відпускної ціни на продукцію ЗАТ «Холдингова компанія «Пінськдрев», а також додатково наданий документ - виписка із прайс-листа містять повні відомості про вартість товару та належним чином підтверджують ціну товарів країни-виробника (Республіка Бєларусь) (а.с. 32, 33, 36). 

Разом з тим, жодним нормативним актом, в тому числі і міжнародним, не встановлено вимоги до форми та змісту прайс-листів, тобто прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатись на неповноту чи обмеженість його відомостей, як на підставу для коригування митної вартості товару, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 23.10.2020 у справі № 810/690/17. 

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

За вимогами статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59, 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Таке правозастосування узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним, зокрема, в постановах від 06 жовтня 2020 року у справі № 825/472/17, від 27 лютого 2019 року у справі № 814/1647/16, від 26 березня 2019 року у справі № 814/921/17.

Пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, встановлено, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» має містити окрім обов`язкового зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу. 

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд в постанові від 08.02.2019 в справі № 825/648/17 (№ К/9901/16592/18).

Проте, у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів митний орган лише зазначив реквізити митних декларації, взятих за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, жодних пояснень щодо зроблених коригувань, тотожності товару, який оформлявся на підставі указаної митної декларації не навів; також відсутній обгрунтований розрахунок числового значення скоригованої митної вартості, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим.

Натомість, судом встановлено, що умови поставки в митних деклараціях, взятих відповідачем за основу при визначенні митної вартості товарів не є ідентичними, зокрема: 
- країною відправлення, згідно митних декларацій № UA209140/2020/032072 від 10 квітня 2020 року та № UA204120/2020/080103 від 05 вересня 2020 року є Польща, перевезення товару здійснювалось на умовах DAP та FCA; 
- за деклараціею № UA 100320/2020/623409 від 20 липня 2020 року поставка здійснювалася на умовах DAP, РБ Могильовська область. 
Також, у вказаних митних деклараціях митну вартість товарів визначено не за одиницю товару, а за кілограм ваги нових виробів-меблів. Із вказаних декларацій не видно, чи був відправник товару виробником такої продукції.

Судом також було встановлено, що згідно митних декларації від 03 серпня 2020 року № 204120/2020/064077, від 24 липня 2020 року № 204120/2020/060166, від 31 серпня 2020 року № 204120/2020/076728 суб`єкт господарювання на тих же умовах поставки у цього ж постачальника купував аналогічний товар, який був розмитнений митним органом за ціною угоди, тобто за першим методом, без будь-яких зауважень митного органу по відповідній ціні за кожну одиницю товару, а не за кілограм (а.с. 42 - 45).
Незважаючи на викладене, митний орган не врахував вказані декларації з ідентичним товаром та не використав їх як джерело інформації для застосування попередніх до резервного методу (щодо ідентичних, подібних товарів).

У рішенні про коригування відповідач зазначає, що ним було використано актуальну на дату оцінки товарів та найменшу з альтернативних вартостей, наявних у митного органу, проте, як видно із вказаних декларацій, фактично використані не актуальні на дату оцінки відомості, зокрема декларація станом на квітень 2020 року, при наявних деклараціях станом на липень та серпень 2020 року.

Суд зазначає, що відповідно до частини четвертої статті 57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статтей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. 

Проте, в цьому випадку митні консультації щодо обрання методу визначення митної вартості не проводились взагалі і докази цього у справі відсутні. Також митний орган ні в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості, ні в ході судового розгляду цієї справи не надав жодних пояснень з приводу почергового застосування методів, необхідності застосування резервного (шостого) методу та неможливість здійснення розрахунку ціни товару за іншими другорядними методами.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач подав до митного органу повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, натомість відповідач не довів, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що сукупно викликають сумнів у достовірності наданої інформації; не надав доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за першим методом, як і не довів наявність належних підстав для коригування митної вартості. Також він не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для визначення за резервним методом митної вартості, а також не навів обґрунтованих доводів невизнання митної вартості, визначеної декларантом та підтверджених документами, наданими митниці.
В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митний орган повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення, а рішення про коригування митної вартості не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару, висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Тобто при винесенні рішення Поліська митниця Держмитслужби, як суб`єкт владних повноважень, діяла не в спосіб визначений законом, та не надала суду достатніх доказів правомірності свого рішення, відтак рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 16 вересня 2020 року № 204120/2020/000290/2 є протиправним та підлягає скасуванню.

З урахуванням викладеного та відповідно до статтей 244, 139, 134 КАС України суд першої інстанції правильно вирішив питання про розподіл судових витрат, враховуючи задоволення позову ФОП ОСОБА_1 у повному обсязі, надані докази щодо понесених витрат на професійну правничу допомогу, обґрунтованість, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона.
При цьому суд першої інстанції обґрунтовано виходив із реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру залежно від конкретних обставин справи. 

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат на підставі статті 41 Конвенції, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 р., заява №19336/04, пункт 268). У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 р. у справі "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia,  заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумний розмір.

Верховний Суд в постановах від 07 травня 2020 року у справі № 320/3271/19, від 10 березня 2020 року у справі № 520/8489/19 зазначив, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.   

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

                                                     П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Поліської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2020 року в адміністративній справі № 140/14705/20 – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	Р. Й. Коваль 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	Н. В. Ільчишин  	
Постанова складена у повному обсязі 09 квітня 2021 року. 
Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду