УХВАЛА

26 травня 2021 року 
м. Київ

справа № 140/3187/20
адміністративне провадження № К/9901/18981/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Ханової    Р.Ф., 

перевіривши касаційну скаргу Державної податкової служби України
на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року
та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року
у справі №140/3187/20
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Негабарит-Сервіс»
до Державної податкової служби України
про визнання бездіяльності протиправною, 

ВСТАНОВИВ:
24 травня 2021 року до Верховного Суду вдруге надійшла касаційна скарга Державної податкової служби України на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року у справі №140/3187/20, предметом спору у якій є визнання протиправною бездіяльності щодо невідображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування інформації про узгодженість бюджетного відшкодування податку на додану вартість за податковою декларацією за листопад 2017 року суми у розмірі 2042022,00 грн.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Підставою касаційного оскарження Державна податкова служба України зазначає пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України та вказує про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, оскільки вони потребують формування єдиної правозастосовчої практики, а висновки Верховного Суду у цій категорії справ відсутні.
Так, обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі норми матеріального (та/чи процесуального) права, яку неправильно застосовано (порушено) судом апеляційної інстанції, висновок щодо застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; як на думку скаржника така норма повинна застосовуватися.
Разом з тим касаційна скарга не містить посилання, щодо якої норми (яких норм) відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. Фактично скарга в частині наведеного обґрунтування вимог до суду касаційної інстанції містить лише посилання на обставини справи без зазначення того, у чому конкретно полягає неправильне застосування норм матеріального права.
Також підставою касаційного оскарження Державна податкова служба України зазначає пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України, посилаючись на те, що суд не дослідив зібрані у справі докази.
Проте таке посилання не є достатньо обґрунтованим у взаємозв`язку з обставинами, на які скаржник посилається.
У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.
При цьому пункт 1 частини другої статті 353 КАС України регламентує прийнятність доводів про недослідження судом зібраних у справі доказів виключно за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.
Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 328, 330, 332, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Державної податкової служби України на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року у справі №140/3187/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Негабарит-Сервіс» до Державної податкової служби України про визнання бездіяльності протиправною - повернути скаржнику.
Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 Кодексу адміністративного судочинства України.
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                                                                Р.Ф. Ханова