П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/2440/20-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -Шаповалова Т.М.
Суддя-доповідач -  Граб Л.С.   
02 червня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Граб Л.С. 
суддів:  Франовської К.С.  Матохнюка Д.Б. , 
за участю: секретаря судового засідання:  Шпикуляка Ю.В.
представника позивача: Давискиби В.В.
представника відповідача: Кухрівського О.В. 

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги, 
В С Т А Н О В И В :
В червні 2020 року ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області (далі ГУ ДПС у Вінницькій області), в якому просив:
-визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Р" №0002841303 від 17.01.2017 щодо визначення суми грошового зобов`язання за платежем "військовий збір" в розмірі 9850, 34 грн., з яких за податковими зобов`язаннями-7880,27 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 1970,07 грн.;
-визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0002781303 від 17.01.2017 щодо визначення суми грошового зобов`язання за платежем "податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування" в розмірі 130576,50 грн., з яких за податковими зобов`язаннями-104461,2 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 26115,3 грн.;
-визнати протиправною та скасувати податкову вимогу  №276-02 від 15.02.2017 (форма "Ф"), щодо виставлення суми податкового боргу в розмірі 151074,96, як за основний платіж-1125341,47 грн., штрафні (фінансові) санкції-28085,37 грн., пенся-10648,12 грн. 
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року, в задоволенні позову відмовлено. 
Не погодившись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.
03.02.2021 від відповідача  через канцелярію суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вказав, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, в зв`язку з чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити. В свою чергу, представник відповідача заперечив стосовно задоволення апеляційної скарги і просив рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 31.07.2007 між ОСОБА_1 та ВАТ "Банк Універсальний" (Банк) укладено кредитний договір                             № 15/04/658-к-07.
Пунктом 1.1 договору визначено, що Банк надає позичальнику грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на наступних умовах: сума кредиту-50000,00 доларів США, валюта кредиту-долар США, термін кредиту-360 місяців, дата погашення кредиту-30 липня 2037 року, процентна ставка-11,95 % річних. 
13 січня 2015 року ПАТ "Універсал Банк" підписано акт про припинення зобов`язань за кредитним договором з боржником ОСОБА_1 на суму 525 351,00 грн. (33317,74 доларів США). З моменту підписання акту заборгованість вважається погашеною повністю шляхом прощення кредитором, а позичальник вважається таким, що виконав зобов`язання за основним договором в повному обсязі.
Також у вказаному акті  звернуто увагу на п.п.164.2.17 ПК України та роз`яснено необхідність сплати боржником  податку з доходів  у виді додаткового блага та відображення їх у річній податковій декларації.
Листом ПАТ "Універсал Банк" від 16 вересня 2016 року повідомило Вінницьку ОДПІ про прощенння заборгованості позичальникам протягом 2015 року, в тому числі і позивачу та направлено акт про припинення зобов`язань.
Згідно листа ПАТ "Універсал Банк" від 18 листопада 2016 року на виконання п.п."д" п.п.    164.2.17    п.164.2    ст. 164 ПК України,  на підставі акту від 13 січня 2015 року про припинення зобов`язань за кредитним договором з боржником ОСОБА_1 , банком включено прощену заборгованість (тіло кредиту) в сумі 525 351,00 грн. до податкового розрахунку сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку (форма -1ДФ) за 1 квартал 2015 року.
В подальшому,  посадовими особами ГУ ДФС у Вінницькій області  за результатами проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів отриманих як додаткове благо при взаємовідносинах з ПАТ "Універсал Банк"  за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року. 
За результатами проведеної перевірки податковим органом складено акт № 1381/1305/ НОМЕР_1 від 29 грудня 2016 року, за висновками якого встановлено порушення п.п. "д" п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України № 2755-VI від 02 грудня 2010 року із змінами та доповненнями у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік на суму 104461 грн. 20 коп. та п.п. 1.2, 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України та суму військового збору за результатами 2015 року в сумі 7880 грн. 27 коп. 
Викладені в акті перевірки висновки ґрунтуються на тому, що в 2015 року ОСОБА_1 не задекларував та не сплатив податок з доходу, отриманого у 2015 році як додаткове благо у вигляді анульованої (прощеної) заборгованості за кредитним договором у розмірі 525351 грн. (33317,74 доларів США).
На підставі зазначеного акту перевірки 17 січня 2017 року  ГУ ДФС у Вінницькій області винесено податкове-повідомлення рішення № 0002781303, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у зв`язку з чим збільшено суму грошового зобов`язання на     130576 грн. 50 коп. в тому числі за основним платежем на суму 104461 грн. 20 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 26115 грн.30 коп. та податкове повідомлення-рішення № 0002841303 від 17 січня 2017 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір в сумі 9850 грн. 34 коп., в тому числі за податковими зобов`язаннями 7880 грн. 27 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 1970 грн. 07 коп. 
Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду з даним  позовом.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. 
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.
Спірні правовідносини регулюються нормами Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (далі ПК України).
Підпунктом 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 визначено, що додаткові блага-кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку.
Дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України ( підпункт 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України).
Згідно з підпунктами 163.1.1 та 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).
У абзаці другому пункту 164.1 статті 164 ПК України зазначено, що загальний оподатковуваний дохід-будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.
За правилами підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).
Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).
Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України є вичерпним.
Так,  за змістом підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України (в редакції, чинній до 1 січня 2015 року) до оподатковуваного доходу включаються суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.
Підпунктом "б" підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України унормовано, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов`язання.
У той же час відносини, що виникають між банком та клієнтом з питань надання кредиту є цивільно-правовими відносинами, які регулюються актами цивільного законодавства України.
Так, згідно з частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин; далі-ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною першою статті 546 ЦК України регламентовано, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
У статті 549 ЦК України дано визначення, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Статтею 605 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що додаткове благо визначається як доход у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує доход платника податку. Водночас, в разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку-боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.
Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує доход платника податку і включається в його оподатковуваний доход. Разом з тим, сума процентів, нарахованих банком за умовами договору за користування кредитом, комісій та/або штрафних санкцій (пені) не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, комісій та/або штрафних санкцій (пені), нарахованих за користування кредитом й за прострочення виконання грошового зобов`язання, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.
Відсутність в підпункті "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України точності щодо визначення додаткового блага у вигляді суми боргу платника податку (процентного), анульованого кредитором за його самостійним рішенням, була усунена шляхом внесення змін Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28 грудня 2014 року №71-VIII, який набрав чинності з 1 січня 2015 року.
За змістом підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України (в редакції, чинній з 1 січня 2015 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.
Отже, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеню), прощені (анульовані) кредитором.
Наведене підтверджується і змінами, які в подальшому внесені до законодавства, зокрема, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань" від 09 квітня 2015 року №321-VIII, який набрав чинності 07 травня 2015 року, редакція підпункту 165.1.55 пункту 165.1 статті 165 ПК України була доповнена абзацом другим, у зв`язку з чим сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності не підлягали включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.
Таким чином, боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.
Аналогічна правова позиція висловлена в постановах  Верховного Суду від 21 травня 2018 року у справі № 820/7182/16 (адміністративне провадження №К/9901/31603/18), від 14 червня 2018 року у справі № 823/112/16 (адміністративне провадження №К/9901/27723/18) та від 08 червня 2018 року у справі №814/574/16 (адміністративне провадження №К/9901/28510/18).
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 10.05.2018 у справі №802/142/17-а за аналогічним позовом, при вирішенні цієї справи визначальним є встановлення і дослідження обставин щодо складових суми прощеної (анульованої) кредитором боргу, яка може включати в себе як основну суму кредиту, так і відсотки за користування ним, а також дотримання порядку повідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу, що дозволить визначити правовий статус прощеної заборгованості й, відповідно, наявність у позивача обов`язку сплати податку з доходів фізичних осіб та відображення їх у річній податковій декларації.
Згідно вимог частини 1 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
З  матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції ухвалою суду від 28.07.2020 року витребувано у ПАТ "Універсал Банк" інформацію (розрахунок) щодо суми загальної заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ "Універсал Банк" по кредитному договору  № 15/04/658-к-07 від 31.07.2007 року станом на 06.01.2015 року, враховуючи рішення Апеляційного суду Вінницької області від 23.01.2014 року у справі № 203/165/2012, де ПАТ "Універсал Банк" приймав участь як позивач;  чи враховано ПАТ "Універсал Банк" рішення Апеляційного суду Вінницької області від 23.01.2014 року у справі № 203/165/2012, при здійсненні розрахунку суми прощення суми заборгованості по кредиту ОСОБА_1 на момент підписання Акту про припинення зобов`язань по кредитному договору від 13.01.2015 року, а також зобов`язано надати письмові пояснення та розрахунок, які підтверджують та вказують яким саме чином таке врахування для розрахунку загальної заборгованості та при визначенні суми прощення боргу було здійснено.
На виконання ухвали суду ПАТ "Універсал Банк" надано відповідь №16815 від 10.08.2020 року, за змістом якої станом на 06.01.2015 року залишок кредитної заборгованості становив 85767,77 доларів США, з яких прострочене тіло кредиту-48720,46 доларів США, прострочені відсотки-37047,31 доларів США. Також зазначено, що при здійсненні розрахунку суми прощення  по кредиту було враховано рішення Апеляційного суду Вінницької області від 23.01.2014 року у справі № 203/165/2012 в частині скасування стягнення пені в сумі 16852,13 доларів США. 13.01.2015 року позичальником було здійснено погашення кредитної заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 52533,34 доларів США, а також сплату судового збору в розмірі 3441,00грн.. Решта суми заборгованості становила 33317,74 доларів США та була прощена на підставі підписаного позичальником акту про припинення зобов`язання.
Таким чином, згідно довідки ПАТ "Універсал Банк" сума прощеної заборгованості становила 33317,74 доларів США, однак довідка ПАТ "Універсал Банк" не містить інформації про складові прощеного боргу: основний борг-тіло кредиту, проценти за користування тілом кредиту, пеня, штраф, тощо.  
В той же час, у рішенні Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі №802/1108/17-а, предметом розгляду у якому було податкове повідомлення-рішення №0002781303 від 17.01.2017, що і в даній справі, встановлено, що 33317,74 доларів США (525351 грн.) є прощеною заборгованістю за тілом кредиту. 
За правилами ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, в даному випадку, додатковим благом, отриманим ОСОБА_1 в результаті прощеного кредитором за кредитним договором 15/04/658-к-07 є основна сума боргу, що складає 525351 грн.
Як вбачається із Акта  від 29 грудня 2016 року №1381/1305/26683006455, складеного  податковим органом за результатами проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки позивача за період 2015 року,  донарахування останньому податку на доходи за 2015 рік та військового податку, проводилось виходячи саме із вищезазначеної суми.
Варто звернути увагу і на те, що як слідує з матеріалів справи ПАТ "Універсал Банк" на підставі акту 13 січня 2015 року, який також вручений позивачу, включив прощену заборгованість (тіло кредиту) в сумі 525351,00 грн. до податкового розрахунку сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку за 1 квартал 2015 року. 
Вказане свідчить, що боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу за кредитом, був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу.
Слід також зазначити, що як слідує із пояснень представника позивача, наданих під час апеляційного розгляду справи, останній фактично не заперечує, що ПАТ "Універсал Банк" прощено ОСОБА_1 борг за кредитним договором,  останній лише не погоджується з сумою тіла кредиту, інформація про яку надавалась судам як під час розгляду даної справи, так і під час розгляду справи №802/1108/17-а. Проте, як з`ясовано з пояснень представника позивача, станом на час розгляду цієї справи, між позивачем та  ПАТ "Універсал Банк" відсутній судовий спір щодо оскарження цієї суми. 
Враховуючи викладене, а також те, що відповідач при винесенні оскаржуваних рішень керувався інформацією ПАТ "Універсал Банк", яка  позивачем не спростована та в судовому порядку не оскаржена, колегія суддів не вбачає правових підстав для визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень №0002841303 (форми "Р") від 17.01.2017 та  №0002781303 від 17.01.2017,  а також податкової вимоги  №276-02 від 15.02.2017.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі   03 червня 2021 року.

Головуючий	 	 	Граб Л.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Франовська К.С.    Матохнюк Д.Б.