ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/10490/18                                                                     Суддя (судді) першої інстанції: Маруліна Л.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  18 травня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., секретар судового засідання Романович І.І., за участі представника позивача Добрянського А.М., представника відповідача-2 Малогіної А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 лютого 2021 р. у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві, Головного управління ДПС у м.Києві про визнання протиправним та скасування рішення №1227/2653-1705-12 від 30.09.2015 року, зобов`язання вчинити дії 
             В С Т А Н О В И В :

           06.07.2018 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - відповідач 1, ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві), Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі також - відповідач 2, ГУ ДФС у м. Києві) в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с.88), просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві про анулювання реєстрації платника єдиного податку №1227/2653-1705-12 від 30.09.2015 року;
- зобов`язати Головне управління ДФС у м. Києві вчинити дії щодо відновлення реєстрації фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) як платника єдиного податку    з дати анулювання.
          Позовні вимоги вмотивовані тим, що рішення №1227/2653-1705-12 від 30.09.2015 року про анулювання реєстрації платника єдиного податку прийнято на підставі акта перевірки №1227/2653-1705-12 від 30.09.2015 року, яким встановлено порушення абз. 3 п.  299.10. ст. 299 Податкового кодексу України, а саме, наявність у позивача податкового боргу на кожне перше місяця протягом двох послідовних кварталів, проте позивач зазначає, ним як фізичною особою підприємцем, який обрав спрощену систему опадаткування, вчасно та в повному обсязі сплачуються податки та інші платежі до бюджету, а податкову вимогу щодо погашення заборгованості по сплаті єдиного податку, він не отримував і на його адресу не надходила.
Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 05.02.2021 р. позовні вимоги задоволено у повному обсязі.  
Приймаючи у справі рішення суд першої інстанції зазначив, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду доказів на підтвердження правомірності свого рішення.
Відповідач 2, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати судове рішення через порушення норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у зв`язку з виявленими під час перевірки порушення позивачем  вимог податкового законодавства, відповідачем прийняте спірне рішення правомірно.
В судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги, представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.
Представник відповідача 1 у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою з огляду на таке.

Обставини, встановлені судом.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач є фізичною особою-підприємцем та перебуває на податковому обліку в ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві, є платником податків який обрав спрощену систему оподаткування і з 01.03.2015 року знаходиться на другій групі платників єдиного податку (а.с.15, 16).
Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві було проведено камеральну перевірку за наслідками якої складено акт про результати камеральної перевірки щодо щодо порушення платником єдиного податку вимог перебування на спрощеній системі оподаткування від 30.09.2015 року №1227/2653-1705-12 (а.с.73).
Згідно висновків вказаного акту перевіряючими встановлені порушення: позивачем порушені умови перебування на спрощеній системі оподаткування, а саме: у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів абз. 8 пп.  298.2.3 п.298.2 ст. 298 Податкового кодексу України, абз. 3 п.  299.10. ст. 299 Податкового кодексу України, сума податкового боргу 274, 11 грн.
На підставі вказаного акту прийнято рішення №1227/2653-1705-12 від 30.09.2015 року про анулювання реєстрації платника єдиного податку ОСОБА_1 , підставою для анулювання реєстрації платника єдиного податку, шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку є: у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів відповідно до абз. 3 п.  299.10 ст. 299 Податкового кодексу України (а.с.70).
Крім того, судом встановлено, що у 2015 році позивачем сплачувався єдиний податок, на підтвердження чого надав  платіжне доручення №3 від 17.03.2015 року, в якому зазначені наступні реквізити: з розрахункового рахунку позивача перераховано єдиний податок за березень 2015 року в сумі 243, 60 грн., платником зазначено ФОП ОСОБА_1 , отримувач УДКСУ у Дніпровському районі м. Києва, кошти перераховано на розрахунковий рахунок №31414699700005, код 38012871 (єдиний податок), призначення платежу: 2872908164; 1805400;01 Єдиний податок за березень 2015 рік. (а.с. 57).  
01.10.2015 року позивач подав до ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві заяву про зарахування коштів, де зазначено, що ним помилково при заповнені реквізитів призначення платежу в платіжному дорученні вказано невірний номер за Державним реєстром фізичних осіб (2872908164 замість 2539600012) та внаслідок невірного зазначення реквізитів просить зарахувати сплату відповідних бюджетних платежів на його користь, яку отримано відповідачем 02.10.2015, що підтверджено вхідним  штампом організації (а.с.58).
22.03.2018 ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві повідомленням №2243/Д/26-53-13-02 позивачу повідомлено про відмову у прийнятті звітності, через те, що подана податкова декларація єдиного податку - з фізичних осіб не відповідає нормам заповнення та змісту відповідних податку та збору, а ФОП ОСОБА_1 знаходиться (переведений) на загальній системі оподаткування з 01.10.2015 року (а.с.60).
На підставі вказаного повідомлення позивач звернувся через представника до ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві із адвокатським запитом №1-13/05 від 07.05.2018 року Києві щодо причин та підстав для прийняття спірного рішення (а.с.67).
ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві листом №3216/Д/26-53-13-02 від 14.05.2018 року надано відповідь, згідно з якою, станом на 30.09.2015 року в інтегрованій картці платника податків ОСОБА_1  обліковувався податковий борг у сумі 274, 11 грн. по єдиному податку з фізичних осіб та надано рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку від 30.09.2015 року №1227/2653-1705-12(а.с.69).
Згідно роздруківки, наявної в матеріалах справи, в інтегрованій картці ФОП ОСОБА_1 станом на 30.09.2015 року рахувалась заборгованість в сумі 242, 11 грн., яка виникла по єдиному податку з фізичних осіб у зв`язку з несплатою ФОП ОСОБА_1  суми узгодженого грошового зобов`язання у строк, встановлений  Податковим кодексом України (а.с.105).
          Копія акту перевірки відповідачем 1 було відправлено на адресу позивача листом від 25.05.2018. (а.с.72)
Вказані обставини підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами, і не є спірними.

Нормативно-правове  обґрунтування.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.     
Відповідно до п.1.1. ст.1 Податкового кодексу України даний кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. 
Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. 
Право на проведення органами державної податкової служби камеральних перевірок встановлено п.    75.1    ст.    75 ПК України, у відповідності до якого камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального (п.п.75.1.1         п.75.1         ст.75 ПК України).
У відповідності до п.76.1    ст.76 Податкового кодексу України, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення.
Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.
Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.
Пунктом    86.2    ст.86 Податкового кодексу    України  передбачено, що за результатами камеральної перевірки, у разі встановлення порушень, складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації в органі ДПС вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному          ст.42 цього Кодексу.
Так, відповідно до п.54.1     ст.54 Податкового кодексу України    (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин, далі також -    ПК України) крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Пунктом    31.1    ст.31 ПК України    визначено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.
Відповідно до п.38.1    ст. 38 ПК України    виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Згідно з п.  300.1. ст.300 ПК України    платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього          Кодексу         за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.
Натомість, положеннями п.п.14.1.175         п.14.1         ст.14 ПК України         передбачено, що податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Як вбачається з норм        ПК України, однією з підстав для анулювання реєстрації платника єдиного податку є факт існування податкового боргу у такого платника податку. А саме згідно п.  299.10    ст. 299 ПК України    реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу, зокрема, у випадках, визначених підпунктом          298.2.3         пункту         298.2         статті         298         цього          Кодексу.
Відповідно ж до п.8         п.п.298.2.3         п.298.2         ст.298 ПК України         платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків зборів, визначених          Податковим кодексом України, у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.
У разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом (п.299.11         ст.299 ПК України).
Відповідно до п.57.1    ст.    57 ПК України     платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Висновки суду в межах доводів апеляційної скарги.
Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що контролюючий орган приймає рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп у разі встановлення під час проведення перевірки факту наявності у такого платника податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, що повинно бути зафіксовано у відповідному акті перевірки. При цьому, реєстрація платника єдиного податку анулюється з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення.
Матеріалами справи підтверджено, що у березні 2015 році позивач сплатив як фізична особа підприємець, який знаходиться на спрощеній системі оподаткування, єдиний податок у розмірі 243.60грн., що підтверджено платіжним дорученням №3 від 17.03.2015 року, з якого вбачається, що позивач з власного розрахункового рахунку перерахував єдиний податок за березень 2015 року в сумі 243, 60 грн., проте, у вказаному платіжному дорученні, в графі «призначення платежу» допустив помилку в ідентифікаційному коді, замість НОМЕР_1 помилково вказав НОМЕР_2 .
Вказана обставина апелянтом не спростована.
Крім того, позивач самостійно виявив помилку у вказаному платіжному дорученні, вжив заходів щодо усунення помилки шляхом подачі до ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві заяву з проханням про перерахування коштів за вказаним платіжним через помилку у ідентифікованому коді платника податків. 
Проте, вказане звернення було залишено без реагування. Вказана обставина апелянтом не спростована.
Таким чином, колегія суддів враховуючи встановлені обставини та вищенаведені норми закону, дійшла висновку про правильність висновків суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог. 
Крім того, при прийнятті рішення судом першої інстанції правильно прийнято до уваги правову позицію Верховного суду викладену в постанові від 21.02.2018 у справі №813/1465/17.
На підставі вищенаведеного, колегія суддів, погоджується, що висновки відповідача про порушення позивачем положень ПК України,  не підтверджені належними та допустимими доказами, і спростовуються матеріалами справи, спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним і підлягає скасуванню.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем доведено належними та допустимими доказами протиправність спірного рішеньня.
Також, надаючи оцінку всім іншим доводам учасників справи, судова колегія також враховує рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».
Згідно зі  ст. 6 КАС України  та  ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч.ч. 1, 2  ст. 77 КАС України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно  ст. 316 КАС України  залишити апеляційні скарги без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Повний текст постанови виготовлено 24.05.2021.
Керуючись ст.ст.  243,  244,  250,  310,  315,  316,  321,  322,  325,  328,  329 КАС України, суд
          
                                             П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 лютого 2021 р. - залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 лютого 2021 р. у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві, Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення №1227/2653-1705-12 від 30.09.2015 року, зобов`язання вчинити дії - залишити без змін.
Постанова  суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

                                                                                                                                                                                                                                           

Колегія суддів:                                                                                              О.В. Карпушова  

                                                                                                             Л.В. Губська

                                                                                                              О.В. Епель