ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/6855/20                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Тихоненко О.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  23 червня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: 
головуючого судді                                        Кучми А.Ю., 
суддів                                                            Аліменка В.О., Безименної Н.В.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року (м. Чернігів, дата складання повного тексту - 22.03.2021) у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Чернігівській області  про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И Л А :
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду, в якому просить визнати протиправним та скасувати постанову відповідача про накладення штрафу від 10.12.2020 № 25-01-019/0603/51.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на розгляд справи позивача викликано не було, а лише направлено постанову про накладення штрафу поштою, що свідчить на її думку про не дотримання відповідачем обов`язку повідомлення позивача про час розгляду справи. Також позивач зазначає, що ОСОБА_2 , з`явилась 06.11.2020 за місцем провадження господарської діяльності позивача для проходження співбесіди на посаду кухаря. Співбесіду вона пройшла успішно і 06.11.2020 була прийнята на посаду кухара, про що 06.11.2020 укладено відповідний трудовий договір. Тобто, станом на 10.11.2020, на день винесення акту інспекційного відвідування, припису про усунення виявлених недоліків, попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю в діях позивача були відсутні порушення трудового законодавства, як наслідок оскаржувана постанова є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.
Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову, зазначив, що оскаржувана постанова прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому скасуванню не підлягає. 
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Апелянт вказує, що відповідачем не було дотримано обов`язку повідомлення позивача про час розгляду справи, регламентованого п.6 Порядку №509, що в свою чергу тягне за собою порушення права позивача приймати участь під час розгляду уповноваженою особою питання про накладення стягнення, подавати лопотання, доводи, письмові документи та інше. Наголошує, що станом на 10.11.2020 були відсутні порушення трудового законодавства. Вказує, що позивач не підтверджувала у своїх поясненнях той факт, що ОСОБА_2 працювала найманим працівником, отримує зарплату та виконує свої функціональні обов`язки.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.
Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач зареєстрована в якості фізичної особи-підприємця 22.07.2020, про що внесено відповідний запис та з 22.07.2020 взята на облік в якості платника податків, що підтверджується матеріалами справи (а.с.8-9).
Враховуючи інформацію доповідної записки начальника відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління Держпраці у Чернігівській області Луцишиної В.М. від 06.11.2020 № 1069 начальником Управління Глущенком М.П. прийнято рішення про проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 щодо додержання законодавства про працю в частині використання найманої праці без належного оформлення трудових відносин (а.с.64).
На підставі наказу Управління від 06.11.2020 № 817 та направлення на проведення контрольного заходу від 06.11.2020 № 784 (а.с.32, 65) головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів ОСОБА_3 в період з 06.11.2020 по 10.11.2020 проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 на предмет додержання законодавства про працю в частині використання найманої праці без належного оформлення трудових відносин.
В наданих відповідачу письмових поясненнях від 06.11.2020 ФОП ОСОБА_1 зазначила, що веде господарську діяльність за адресою АДРЕСА_1 , кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Має найманого працівника кухара ОСОБА_2 Режим роботи кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » - з 8.00 год до 19.00 год (а.с.66).
За результатом проведення інспекційного відвідування встановлені порушення ч.1 ст.21, ч. 1, 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України, про що складено акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю від 10.11.2020 № 25-01-019/0603 (а.с.15-24), який підписано ФОП ОСОБА_1 без зауважень та один примірник якого вручено останній.
Також відповідачем 10.11.2020 винесено попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю № 25-01-019/035 (а.с.22-24) та припис про усунення виявлених порушень № 25-01-019/0603-193, яким зобов`язано ФОП ОСОБА_1 усунути до 30.11.2020 порушення ч.1 ст.21, ч.1, 3 ст.24 КЗпП України (а.с.28-29).
Водночас позивачем 06.11.2020 укладено трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, а саме з ОСОБА_2 , вид діяльності (професія) кухар. Відповідно до вказаного договору фізична особа зобов`язується оплачувати працю працівника у розмірі 5000,00 грн, час виконання робіт установлено з 8.00 год до 13.00 год та з 14.00 год. до 19.00 год (а.с.25-27). Наказом від 06.11.2020 № 1 ОСОБА_2 прийнято на роботу посаду кухара з посадовим окладом 5000 грн на місяць (а.с.71).
06.11.2020 сформовано повідомлення у страхувальника про прийняття працівника на роботу, яке направлено до податкового органу, про що свідчить квитанція № 2 від 07.11.2020 (а.с.12-13).
25.11.2020 ФОП ОСОБА_1 направлено відповідачу лист № 01 про виконання припису від 10.11.2020, до якого додано: трудовий договір; повідомлення та квитанцію ДФС про прийняття працівника на роботу; наказ (а.с.14).
В свою чергу, повідомленням Управління Держпраці у Чернігівській області від 30.11.2020 за вих. № 10-04/8026 було інформовано позивача про одержання уповноваженою посадовою особою 27.11.2020 акту інспекційного відвідування, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників ФОП ОСОБА_1 для розгляду справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю, яке отримано позивачем 01.12.2020, про що свідчить витяг із сайту AT «Укрпошта» про відстеження поштового відправлення (а.с.72-72 на звороті).
Відповідно до листа Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області від 23.11.2020 № 13564/10/25-01-71-01-09 ФОП ОСОБА_1 перебуває на загальній системі оподаткування (а.с.73).
На підставі абзацу 2 частини 2 ст. 265 КЗпП України за фактичний допуск найманого працівника ОСОБА_2 до роботи без укладення трудового договору (ч. 3 ст. 24 КЗпП України) 10 грудня 2020 року заступником начальника Управління Держпраці у Чернігівській області Хоменко І.І. винесено постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № 25-01-019/0603/51 на ФОП ОСОБА_1 у розмірі 50000 грн (а.с.11), про що останню повідомлено листом від 10.12.2020 № 10-04/8756 (а.с.10).
Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернулася за захистом своїх прав та інтересів з даним адміністративним позовом до суду.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні правові підстави для скасування оскаржуваної постанови, оскільки остання прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства та знайшла своє документальне підтвердження в ході розгляду справи.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до статті 38 Закону України «Про охорону праці» (далі - Закон №2694-ХІІ) державний нагляд за додержанням законів та інших нормативно-правових актів про охорону праці здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.
За змістом статті 39 Закону №2694-ХІІ посадові особи спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з нагляду за охороною праці мають право безперешкодно відвідувати підконтрольні підприємства (об`єкти), виробництва фізичних осіб, які відповідно до законодавства використовують найману працю, та здійснювати в присутності роботодавця або його представника перевірку додержання законодавства з питань, віднесених до їх компетенції.
Пунктом першим Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 (далі - Положення №96) встановлено, що Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, зокрема, з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення.
Згідно підпункту 6 пункту 4 Положення №96 передбачено, що Держпраці відповідно до покладених на неї завдань, здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.
Згідно підпункту 5 пункту 6 Положення №96 Держпраці для виконання покладених на неї завдань має право безперешкодно проводити відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об`єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, здійснення нагляду та контролю за додержанням якого віднесено до повноважень Держпраці.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон № 877-V).
Так, згідно абзацу третього статті 1 Закону № 877-V заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.
Згідно частин четвертої та п`ятої статті 2 Закону № 877-V заходи контролю здійснюються, серед інших, органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.
Такі особливості проведення заходів контролю, про які йде мова в частині четвертій статті 2 Закону № 877-V, в сфері законодавства про працю передбачені частиною першою статті 259 Кодексу законів про працю України, згідно якої державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці № 81, Конвенцією Міжнародної організації праці № 129 та Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначає Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 823 (в редакції станом на час проведення контрольного заходу) (далі - Порядок № 823).
Згідно з п. 2 Порядку № 823, заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.
Заходи контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються інспекторами праці виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, дотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад) у формі, визначеній абзацом першим цього пункту.
Відповідно до частини 1 статті 4 Закону № 877-V державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.
Інспекційні відвідування здійснюються, зокрема, рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань, прийняте за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту (підпункт 3 пункту 5 Порядку № 823).
Відповідно до положень частини 5 статті 50 Закону України «Про зайнятість населення» роботодавцям забороняється застосовувати працю громадян без належного оформлення трудових відносин, вчиняти дії, спрямовані на приховування трудових відносин.
Згідно ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, у письмовій формі.
Додержання письмової форми є обов`язковим при укладенні трудового договору і фізичною особою (пункт 6 частини першої статті 24 КЗпП України).
Зазначена норма зобов`язує укладати трудові договори у письмовій формі між працівником та фізичною особою, роботодавцем.
Статтею 24 КЗпП України визначено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
З матеріалів справи вбачається, що керуючись підпунктом 3 пункту 10 Порядку № 823, інспектором праці 06.11.2020 за місцем здійснення підприємницької діяльності позивача ( АДРЕСА_2 , кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») отримано письмові пояснення від позивача .
В письмових поясненнях від 06.11.2020 ФОП ОСОБА_1 зазначила, що використовує найману працю кухара - ОСОБА_2 Режим роботи кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з 8:00 до 19:00 (а.с.66).
В ході інспекційного відвідування встановлено, що трудовий договір з ОСОБА_2 не укладався, наказ (розпорядження) про прийняття її на роботу позивачем не були надані.
Згідно витягів з реєстру застрахованих осіб (далі - РЗО) Пенсійного фонду України станом на 06.11.2020 та 10.11.2020 в РЗО відсутня інформація, щодо жодного актуального звіту страхувальника з ЄДРПОУ НОМЕР_1 (ФОП ОСОБА_1 ) за формою Додаток 4 («Звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів») по ЄСВ за останні два роки (а.с.74).
В порушення вищезазначених норм законодавства ОСОБА_2 допущена позивачем до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням позивача та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, що є порушенням ч. 3 ст. 24 КЗпП України.
Відповідно до пунктів 16, 17, 18 Порядку № 823 за результатами інспекційного відвідування складаються акт інспекційного відвідування (далі - акт) і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю.
Акт складається в останній день інспекційного відвідування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування. Другий примірник акта залишається в інспектора праці.
Якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною.
Керуючись п. 17 Порядку № 823 акт інспекційного відвідування від 10.11.2020 № 25-01-019/0603 складений у двох примірниках та підписаний ФОП ОСОБА_1 без зауважень. Однин примірник акту 10.11.2020 вручено позивачу.
Згідно із пунктами 20, 21 Порядку № 823 припис є обов`язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об`єктом відвідування порушень вимог законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування.
Припис вноситься об`єкту відвідування не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після підписання акта (відмови від підписання), а в разі наявності зауважень - наступного дня після їх розгляду.
10.11.2020 головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Пушенко Н.М. винесено припис про усунення виявлених порушень № 25-01-019/0603-193, яким зобов`язано позивача усунути до 30.11.2020 порушення ч. 1, 3 ст. 24 КЗпП України.
При цьому, листом від 25.11.2020 № 01 позивач повідомила відповідача про виконання припису та надала копії: трудового договору від 06.11.2020 укладеного з ОСОБА_2 , наказу від 06.11.2020 № 1 «Про прийняття на роботу ОСОБА_2 », повідомлення про прийняття працівника на роботу та квитанції № 2 до повідомлення.
Суд першої інстанції вірно вказав, що позивач належним чином оформила трудові відносини з ОСОБА_2 лише після проведення заходу державного контролю та виявлення порушень ч. 1, 3 ст. 24 КЗпП України, про що свідчить квитанція № 2 в якій зазначено, що повідомлення при прийняття на роботу ОСОБА_2 подано позивачем до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області 07.11.2020 (а.с.12).
Суд першої інстанції вірно не взяв до уваги, що наданий позивачем трудовий договір, укладеного між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю саме 06.11.2020 в день проведення інспекційного відвідування, оскільки в письмових поясненнях від 06.11.2020 позивач не повідомляла про укладання письмового трудового договору з ОСОБА_2 та видання наказу про прийняття її на роботу, при цьому вказала, що має відповідного найманого працівника (а.с.66).
Колегія суддів також не приймає доводи апелянта, що позивач не підтверджувала у своїх поясненнях той факт, що ОСОБА_2 працювала найманим працівником, оскільки це спростовується вищевикладеними письмовими поясненнями.
Крім того, зауваження щодо проведеного інспекційного відвідування від позивача не надходили. Складений за його результатами акт підписаний позивачем без зауважень, що свідчить про погодження останньої з викладеною в ньому інформацією.
Посилання позивача на порушення Управлінням Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 (далі - Порядок № 509) є необґрунтованим, з огляду на наступне.
Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.
Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою ст. 265 КЗпП України та частинами другою-сьомою ст.53 Закону України «Про зайнятість населення», визначений Порядком № 509, із змінами.
Відповідно до пункту 2 Порядку № 509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).
Справа про накладення штрафу (далі - справа) розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, (п. 3 Порядку № 509).
Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.
На виконання вказаної норми повідомленням Управління Держпраці у Чернігівській області від 30.11.2020 за вих. № 10-04/8026 було інформовано позивача про одержання уповноваженою посадовою особою 27.11.2020 акту інспекційного відвідування, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників ФОП ОСОБА_1 для розгляду справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю, яке отримано позивачем 01.12.2020, про що свідчить витяг із сайту AT «Укрпошта» про відстеження поштового відправлення (а.с.72-72 на звороті).
Щодо доводів апелянта, що відповідачем не було дотримано обов`язку повідомлення позивача про час розгляду справи, регламентованого п.6 Порядку №509, що в свою чергу тягне за собою порушення права позивача приймати участь під час розгляду уповноваженою особою питання про накладення стягнення, подавати лопотання, доводи, письмові документи та інше, колегія суддів зазначає, що п.6 Порядку №509, який передбачав повідомлення позивача про час розгляду справи було виключено на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 823 від 21.08.2019, тобто на момент виникнення спірних правовідносин, зазначеного обов`язку на відповідача покладено не було.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова відповідача про накладення штрафу від 10.12.2020 № 25-01-019/0603/51 прийнята в межах повноважень та у відповідності до приписів чинного законодавства, тому є правомірною та не підлягає скасуванню. 
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст.  328,  329 КАС України.
Повний текст постанови виготовлено 23.06.2021.
Головуючий суддя:                                                                                        А.Ю. Кучма 

                                                                                                                          В.О. Аліменко

                                                                                                              Н.В. Безименна