Ухвала
17 червня 2021 року
м. Київ
справа № 645/6572/18
провадження № 51-3000 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2019 року та ухвалу Апеляційного суду м. Харкова від 13 квітня 2021 року щодо нього,
встановив:
У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання вимог пунктів 1, 3, 4 ч. 2 та ч. 6 вказаної статті.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції.
За положеннями ч. 3 ст. 33 КПК кримінальне провадження у касаційній інстанції здійснює Верховний Суд, однак всупереч зазначеним вимогам закону касаційна скарга засудженого адресована до Верховного суду України.
Крім того, згідно п. 3 ч. 1 ст. 427 КПК у касаційній скарзі необхідно зазначити судове рішення, що оскаржується. Як вбачається з касаційної скарги засудженого вона подана крім вироку суду першої інстанції й на ухвалу Апеляційного суду м. Харкова від 13 квітня 2021 року, проте засудженому слід звернути увагу на те, що в ході реформування судової системи натомість існує Харківський апеляційний суд (копію ухвали якого додано до касаційної скарги). В зв`язку з цим, засудженому необхідно уточнити у касаційній скарзі дійсне найменування суду апеляційної інстанції. 
У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК, касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Однак засуджений подав касаційну скаргу без додержання зазначених приписів кримінального процесуального закону.
Згідно вимог ч. 1 ст. 438 КПК, підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є:
1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК);
2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність                    (ст. 413 КПК);
3) невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, і які, на її думку, допущені судами обох інстанцій при їх винесенні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції. 
При цьому слід враховувати, що, відповідно до ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Проте, всупереч наведеним положенням процесуального закону, суть наведених доводів в касаційній скарзі засудженого фактично зводяться до покликань на неповноту судового розгляду, незгоду з наданою судом оцінкою доказам та по суті заперечення правильності встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що, в силу статей 433, 438 КПК, не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Крім того, не погоджуючись з оскаржуваними рішеннями, засуджений у касаційній скарзі не покликається на порушення вимог кримінального процесуального закону, передбачені ч. 1 ст. 438 КПК та не конкретизує яких саме порушень допустилися суди, розглядаючи кримінальне провадження щодо нього та не обґрунтовує у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановлених судами рішень, і чому ці порушення слід відносити до підстав для скасування касаційним судом як вироку суду першої інстанції, так і ухвали апеляційного суду, згідно з ч. 1 ст. 438 КПК та з огляду на положення статей 370, 374, 404, 409, 412 – 414, 415, 419 цього Кодексу в їх взаємозв`язку.
До того ж, засудженим не вказано, які конкретно доводи його апеляційної скарги у порушення ст. 419 цього Кодексу належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив, суд апеляційної інстанції та на які з них не надав відповіді.
Крім цього, всупереч вимогам ч. 6 ст. 427 КПК до касаційної скарги не додано її копій з додатками у кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.
Наявність цих недоліків, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне, на підставі ч. 1 ст. 429 КПК, залишити касаційну скаргу засудженого без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Що стосується клопотання засудженого ОСОБА_4 про зупинення виконання судових рішень щодо нього, то Суд звертає увагу останнього на те, що відповідно до вимог статті 430 КПК питання про зупинення виконання судових рішень, які оскаржуються, вирішується суддею–доповідачем після відкриття касаційного провадження одночасно з витребуванням матеріалів кримінального провадження за наявності для цього підстав.
На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2019 року та ухвалу Апеляційного суду м. Харкова від 13 квітня 2021 року щодо нього, залишити без руху та надати йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків із дня отримання копії ухвали.
У разі неусунення зазначених в ухвалі недоліків в установлений строк скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                            ОСОБА_2                                      ОСОБА_3