УХВАЛА

10 червня 2021 року 
Київ
справа №806/1478/16
адміністративне провадження №К/9901/20672/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Желєзного І.В.,
суддів: Берназюка Я.О.,  Чиркіна С.М., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області    
на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року
та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року 
у справі № 806/1478/16 
за позовом ОСОБА_1 
до Відділу Держгеокадастру у Брусилівському районі Житомирської області 
про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії
У С Т А Н О В И В:
У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до відділу Держгеокадастру у Брусилівському районі Житомирської області, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненаправлення йому першого екземпляру проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Водотиївської сільської ради Брусилівського району, площею 128,6143 га, поданого на погодження 21 березня 2016 року, та висновку за наслідками його розгляду; зобов`язати відповідача направити на його адресу висновок на предмет розгляду проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Водотиївської сільської ради Брусилівського району, площею 128,6143 га, поданого ним на погодження 21 березня 2016 року, та перший екземпляр відповідного проекту землеустрою.
Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 18 жовтня 2019 року касаційну скаргу             ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2016 року скасовано, а справу  направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року, позов задоволено.
02 червня 2021 року  Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області направлено до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року у справі № 806/1478/16.
Перевіривши відповідність вказаної касаційної скарги та доданих до неї документів вимозі статі  330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) колегія суддів приходить до висновку, що вказана скарга підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.
Пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України встановлено, що у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах  2, 3 статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Із системного аналізу наведених норм законодавства можна зробити висновок, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.
Посилання скаржника на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права як на підставу касаційного оскарження судових рішень є безпідставним, оскільки скаржником не обґрунтовано наявність недосліджених доказів, нез`ясованих обставин, які мають значення для правильного вирішення справи та обставин, які встановлені судами, без доказів з боку відповідача.
Згідно із ч. 2 до ст. 351 КАС України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.
Крім того, відповідно до частини четвертої статті 330 КАС України, до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору.
Всупереч наведеній вимозі до касаційної скарги не додано такий документ.
З касаційної скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом у 2016 році та заявив вимогу немайнового характеру
Відповідно до пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.
Статтею 7 Закону України від 14 листопада 2016 року "Про Державний бюджет України на 2016рік" визначено, що станом на 01 січня 2016 року розмір мінімальної заробітної плати становить 1378,00 грн.
За змістом пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, але не більше 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Таким чином, ставка судового збору, що підлягає сплаті за звернення з цією касаційною скаргою, складає 1102,04 (200% (1378,00 * 0,4) грн.
Реквізити для сплати судового збору: ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102; номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007; код ЄДРПОУ: 37993783 ; призначення платежу: "*; 101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД (назва відповідного касаційного суду, де розглядається справа, або Велика Палата Верховного Суду), номер справи, у якій сплачується судовий збір.
Відповідно до частини другої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, а саме така касаційна скарга залишається без руху.
Виходячи з наведеного, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати строк для усунення недоліків касаційної скарги особі, яка її подала, шляхом надання до суду обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження згідно з частиною  четвертою статті 328 КАС України та документа про сплату судового збору.
У випадку неусунення недоліків касаційної скарги, така буде повернута особі, яка її подала, відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 та частини другої статті 332 КАС України. 
Керуючись статтями 169, 328, 330, 332 КАС України,
УХВАЛИВ:
Залишити без руху касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області    на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року у справі № 806/1478/16 за позовом ОСОБА_1 до Відділу Держгеокадастру у Брусилівському районі Житомирської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.
Надати скаржнику строк десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає. 

Суддя-доповідач                                                                                                           І. В. Желєзний
Судді                                                                                                                                     Я. О. Берназюк
                                                                                                                                                                              С. М. Чиркін