Справа № 443/1972/18                                        Головуючий у 1 інстанції: Коліщук З.М. 
Провадження № 22-ц/811/2796/19                                Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А. 
Категорія:70

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

14 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
судді-доповідача: Левика Я.А.,
суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Жидачівського районного суду Львівської області в складі судді Коліщук З.М. від 08 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, -
               в с т а н о в и л а : 
       рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 08 липня 2019 року, в якому ухвалою цього ж суду від 04 вересня 2020 року виправлено описку, позов ОСОБА_3 задоволено.
       Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 в користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 понесені нею додаткові витрати на утримання дитини в розмірі 187202 (сто вісімдесят сім тисяч двісті дві) гривні 8 копійок.
       Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 в користь ОСОБА_3 понесені нею витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2287 (дві тисячі двісті вісімдесят) гривень 10 копійок.
       Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 в користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оплачений нею судовий збір у розмірі 1872 (тисяча вісімсот сімдесят дві) гривні 03 копійки.
       Вказане рішення оскаржив  ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 .
       В апеляційній скарзі просить рішення скасувати та винести постанову про часткове задоволення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення понесених нею додаткових витрат на утримання дитини за виключенням 40741,91 грн. як необґрунтованих належними доказами та неналежних (у випадку задоволення клопотання про призначення судово-медичної експертизи загальна сума додаткових витрат на дитину підлягатиме коректуванню). 
Вважає рішення незаконним і необґрунтованим, прийнятим без повного та всебічного з`ясування обставин справи та таким, що винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Відтак, дане рішення підлягає скасуванню та ухваленню нового, про часткове задоволення позовних вимог лише в частині тих додаткових витрат, які дійсно були понесені на потреби дитини та підтверджені належними та допустимими доказами. Вважає, що суд першої інстанції неналежно оцінив необґрунтовану суму вказаних Позивачкою додаткових витрат на дитину. Враховуючи надані Позивачкою в сукупності докази, які знаходяться в матеріалах справи, можна прийти до висновку щодо наявності підстав для зміни рішення суду першої інстанції в частині визначення часу, з якого слід стягувати додаткові витрати; розміру додаткових витрат, які повинен відшкодовувати Відповідач; обґрунтованості певних видів витрат і їх віднесення саме до додаткових; встановлення суми фактичних витрат, які дійсно поніс Відповідач на підтримку здоров`я дитини в добровільному порядку у вказаний період часу. Зазначає, що із змісту вказаних довідок фахівцями, які здійснюють нагляд, обстеження та лікування дитини сторін по справі, взагалі не вказується, що потреба у медикаментозному лікуванні та дієтичному харчуванні була встановлена та існує по даний час, починаючи з березня 2016р., та ними призначалися відповідні ліки та продукти, їх кількісне денне та/або місячне дозування. Як вбачається з довідки поліклінічного відділення КУ «Жидачівська центральна районна лікарня» від 26.10.2018р. б/н (якій суд першої інстанції не дав жодної правової оцінки) потреба у медикаментозному лікуванні та індивідуальній дієті виникла саме з жовтня 2018 р., оскільки інше у ній не зазначено. Також у матеріалах справи знаходиться копія медичної картки ОСОБА_4 , згідно записів у якій вбачається, що необхідність у медикаментозному лікуванні та дієтичному харчуванні вперше встановлена 25.10.2018р. Безпідставною у зв`язку з цим є відмова суду першої інстанції у призначенні за клопотанням сторони Відповідача судово-медичної експертизи для з`ясування питань встановлення експертним шляхом правомірності визначення Позивачкою потреби у постійному медикаментозному лікуванні та дієтичному харчуванні дитини сторін по справі саме з березня 2016р. та чи існувала така потреба з вказаного часу з точки зору лікарів. Вимагало відповіді саме експертним шляхом питання співмірності фактичних витрат на продукти харчування, понесених Позивачкою в зазначений період, рекомендованим згідно встановлених та затверджених медичними фахівцями стандартів (норм). Дані питання безсумнівно мало б бути вирішені експертним шляхом і, відповідно пролити світло на правильність проведених самою Позивачкою витрат на харчування. Звертає увагу, що в період 2016-2017 р.р. (до моменту стягнення коштів за рішенням суду від 01.11.2018р.) згідно доданих до матеріалів платіжних документів (квитанцій про грошові та речові перекази, фіскальних чеків) на потреби дитини відповідачем в добровільному порядку було перераховано кошти та передано ліки і продукти дитячого харчування на загальну суму 12315,78 грн. які повинні були враховані при призначенні суми стягнення з нього додаткових витрат. Однак даному факту суд першої інстанції не дав жодної правової оцінки та не навів аргументів про неприйняття його до уваги. Також зазначає, що судом включено до стягнення непередбачених законодавством витрат як додаткових, оскільки Позивачкою, у перелік додаткових витрат на дитину остання включила витрати: на придбання одягу на загальну суму 16466, 00 грн., що підтверджується копіями товарних чеків та витрати на гігієну на загальну суму 17586,10 грн. стверджуючи, що ці речі необхідні для розвитку дитини, належних і допустимих доказів на підтвердження потреби дитини в них у такій кількості, Позивачка не подала. Вказує, що ці витрати не відносяться до додаткових в розумінні ст. 185 СК України, оскільки вони не викликані особливими обставинами. Також, вказує, що викликає сумнів включення до відшкодування судом як додаткових витрат на лікування придбання інгалятора на суму 1092, 85 грн., шприців на суму 428, 86 грн. та ряду ліків на суму 3169,10 грн., так як зазначений у ньому перелік препаратів в одному випадку не має відношення для лікування наявного захворювання дитини; в іншому не рекомендований для приймання дітьми до 12-ти років; ще в іншому призначений для приймання лише дорослими тощо. Крім того, зазначає, що не підтверджено жодним документом оплату масажів на загальну суму 2000, 00 грн., які включені до сплати Відповідачем. А відтак, усі перелічені вище витрати на загальну суму 40741, 91 грн. не відносяться до додаткових витрат на утримання дитини, пов`язаних з особливими обставинами в розумінні ст. 185 СК України, тому не можуть бути враховані при визначені загальної суми понесених додаткових витрат на утримання дитини, оскільки такі не відповідають рекомендаціям лікарів, що містяться в консультативних висновках, що знаходяться в матеріалах справи. Стосовно стягнуто судового збору з Відповідача вказує, що Позивачка звільнена від сплати судового збору за подачу позовної заяви до суду першої інстанції, однак нею з незрозумілих причин такий нею був сплачений і прийнятий судом при вирішенні питання відкриття провадження по справі, а при постановленні рішення від 08.07.2019р. помилково покладений до відшкодування на Відповідача. А тому виникає необхідність змінити рішення та повернути їй сплачений нею судовий збір в розмірі 1872, 03 грн. 
Відповідно до ст. 368, ч.2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.
Разом з поданням апеляційної скарги, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 заявлено клопотання про призначення судово-медичної експертизи.
Однак, колегія суддів вважає, що у задоволенні вказаного клопотання слід відмовити, оскільки не викликає сумніву, є очевидним та не потребує доведенню необхідність посиленого харчування, певного режиму харчування, а також медикаментозної підтримки малолітньої дитини у спірний період, оскільки дитина сторін в двохмісячному віці перенесла складну операцію (протоентеростомія за Kasai у зв`язку із вродженою вадою розвитку гепатобілінарної системи: Білінарна атрезія, не корегований тип). У зв`язку із цією вадою і на даний час дитина потребує диспансерного спостереження у зв`язку із прогресуючим біліарним цирозом та є дитиною з інвалідністю. Крім цього, що теж є істотним, у період, який ним оспорюється 2016-2017р.р., відповідач сам визнає необхідність надання додаткового харчування малолітній дитині та медикаментозної підтримки та надав ряд доказів про те, що він самостійно у цей період надавав таку допомогу позивачці для дитини (чеки на придбання дитячого харчування та медикаментів Т.1 а.с. 41-45 на загальну суму 6707,79 грн.). Окрім цього, частина питань, які заявлені представником відповідача у клопотанні про призначення експертизи в суді апеляційної інстанції не заявлялися відповідачем у суді першої інстанції та причин неможливості заявлення таких в суді першої інстанції ним не вказано.
Окрім цього, в суді апеляційної інстанції, представником позивачки ОСОБА_3 – ОСОБА_5 заявлено клопотання про витребування доказів, однак у задоволенні вказаного клопотання слід відмовити, зважаючи на те, що позивачка та її представник брали участь у розгляді справи у суді першої інстанції, відповідно позивачка не була позбавлена права заявити таке клопотання в суді першої інстанції та жодних поважних причин не подання такого в суді першої інстанції нею не наведено. Суд же апеляційної інстанції вправі задовольнити таке клопотання лише у випадках коли таке безпідставно не було задоволено судом першої інстанції або у випадку коли заявленню такого перешкоджали об`єктивні причини, що не залежали від волі особи яке таке заявляє, однак таких судом апеляційної інстанції не встановлено та не наведено таких і стороною позивачки, зокрема. і в клопотанні.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заяви про збільшення позовних вимог, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 180, 181, 185 СК України, ст.ст 133, 137, 141, п.6 ч.1 ст. 164 ЦПК України, п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року, п.п. 47, 48 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування законодавства про судові витрати у цивільних справах», ст.ст. 8, 59 Конституції України, рішення Конституційного Суду України від 16 листопада 2013 року №13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009, від 11 липня 2013 року №6-рп/2013, ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», та задовольняючи позов, виходив з того, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 та її батьками є: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Суд встановив, що відповідно до заочного рішення Червоноградського міського суду від 09.02.2017 року із врахуванням ухвали від 01.03.2017 року про виправлення описки та рішення Апеляційного суду Львівської області від 03.10.2017 року шлюб між сторонами розірвано та позивачу ОСОБА_7 після розірвання шлюбу відновлено дошлюбне прізвище ОСОБА_8 . Відповідно до витягу з історії хвороби №14200 від 23.10.2018 року, який виданий КНП "Міська дитяча клінічна лікарня м. Львова", хірургічне відділення № 2 вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , знаходилась на лікуванні з діагнозом: вроджена вада розвитку гепатобіліарної системи: біліарна артезія, не корегований тип. Стан післяоперативного лікування: портоентерероскопія за Kasai. Біліарний цероз. Стійке порушення функцій печінки, Порушення функцій організму ІУ ступення. Дитина госпіталізована у віці 2 місяці 4 дні із клінікою затяжної жовтяниці. На підставі клініко - лабораторних обстежень діагностовано біліарну артензію. 19.02.2016 року оперована-поперечна лапаротомія. Ревізія гепатодуальної зв`язки. Згідно довідки цього ж медичного закладу від 12.10.2018 року, дитина знаходиться на "Д" спостережені, потребує індивідуального догляду, визначеного режиму харчування, обмеження фізичних та психоемоіційних навантажень. Суд зазначив, що відповідно до чеків та квитанцій, загальний розмір витрат на лікування та харчування ОСОБА_4 за період часу з березня 2016 року по січень 2019 року, яке понесла позивач становить - 374405,8 грн. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, яка страждає на тяжку хворобу та потребує постійного лікування та при цьому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею додаткові витрати на лікування дитини в розмірі 1/2 від загальної суми, яку ОСОБА_3 самостійно понесла на лікування та харчування дочки. Суд встановив, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 хворіє на вроджену ваду розвитку гепатобіліарної системи: біліарну артезія, не корегованого типу. Стан післяоперативного лікування: портоентерероскопія за Kasai. Біліарний цероз. Стійке порушення функцій печінки, порушення функцій організму ІУ ступення та потребує постійного лікування та дієтичного харчування у зв`язку із цим позивач змушена була витратити за період часу з березня 2016 року по січень 2019 року на лікування та харчування дочки - 374 405, 8 грн. Суд не брав до уваги доводи сторони відповідача про те, що стягненню в користь позивача підлягають додаткові кошти на лікування та харчування дочки лише з жовтня 2018 року по лютий 2019 року, оскільки матеріали справи містять докази того, що після проведеної у лютому 2016 року операції, позивач фактично понесла у зв`язку із хворобою дитини витрати, пов`язані із її лікуванням та харчуванням згідно із рекомендаціями лікарів. Таким чином, суд вважав доведеним суму додаткових витрат позивача в розмірі 374 405, 8 грн., які складаються з коштів на лікування та харчування дочки. За таких обставин суд дійшов висновку, що позов про стягнення додаткових витрат на лікування та харчування дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , слід задовольнити повністю та стягнув з відповідача в користь позивача 187 202 (сто вісімдесят сім тисяч двісті дві) гривні 80 копійок. Також суд встановив, що до матеріалів справи долучено квитанцію до прибуткового касового ордеру № 98 від 14.11.2018 року та довідку - рахунок відповідно до акту виконаних робіт від 16.04.2019 року в розмірі 2400 грн. Тому, оскільки позивачем до позовної заяви додано документальне підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунок таких витрат, враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, так як представник ОСОБА_5 взяв участь у меншій кількості судових засідань, ніж та, яка вказана в акті виконаних робіт, а саме, стягненню з ОСОБА_2 в корить позивача підлягає 2 287, 10 витрат на професійну правничу допомогу. Також суд зазначив, що позивачем ОСОБА_3  за подання вказаної позовної заяви із врахуванням збільшених позовних вимог сплачено судовий збір в зальній сумі 1872,03 грн. У зв`язку із задоволенням позову повністю, суд вважав, що необхідно із відповідача у користь позивача стягнути судовий збір в сумі 1872,03 грн.
       Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції частково відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, однак у певній частині такі висновки обставинам справи та вимогам закону не відповідають; обставини ж, які суд вважав встановленими, теж, лише частково доведені, а тому рішення суду підлягає зміні.
       16.11.2018 ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , у якому з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог просила стягнути з відповідача в її користь додаткові витрати на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що складаються із половини вартості витрат понесених нею на харчування та лікування дитини за період з березня 2016 року по січень 2019 року і становлять 187 201 (сто вісімдесят сім тисяч двісті одну) гривню 96 копійок. 
       В обґрунтування позовних вимог позивач покликалася на те, що відповідач її колишній чоловік, оскільки шлюб між ними розірвано. У них є спільна малолітня донька – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . На її користь на утримання дочки відповідач сплачує аліменти. Однак дитина потребує, також, постійного лікування, оскільки хворіє на прогресуючий цероз, потребує індивідуального догляду, визначеного режиму харчування. У зв`язку з хворобою та лікуванням дочки її витрати за період часу з березня 2016 року по січень 2019 року складають 374405, 8 грн., а тому вважає, що стягненню із відповідача на її користь підлягають понесені нею додаткові витрати на лікування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 187201, 80 грн.
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються задомовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).
СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина (ст. 141 СК України). При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.
Також, відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.   Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Відповідно до змісту п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у якій судом касаційної інстанції роз`яснено схожі правовідносини, до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.
Дана стаття СК України закріплює правило, відповідно до якого, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.
Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного стану сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягнення аліментів відповідно до ст. ст. 181, 182 СК. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково.
Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одного із батьків у твердій грошовій сумі.
Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).
Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно.
Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами.
       Як вбачається з матеріалів справи, правильно встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорено та не спростовано, – ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 та її батьками є: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , сторони по справі (т.1 а.с. 11).
       Відповідно до заочного рішення Червоноградського міського суду від 09.02.2017 року із врахуванням ухвали від 01.03.2017 року про виправлення описки та рішення Апеляційного суду Львівської області від 03.10.2017 року шлюб між сторонами розірвано та позивачу ОСОБА_7 після розірвання шлюбу відновлено дошлюбне прізвище ОСОБА_8 (т.1 а.с. 8-10).
       Згідно довідки Жидачівського МВУКГ №4945 від 12.11.2018р. дочка сторін – ОСОБА_4 зареєстрована разом з ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 12).
       Відповідно до витягу з історії хвороби №14200 від 23.10.2018 року, який виданий КНП "Міська дитяча клінічна лікарня м. Львова", хірургічне відділення № 2 вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , знаходилась на лікуванні з діагнозом: вроджена вада розвитку гепатобіліарної системи: біліарна артезія, не корегований тип. Стан післяоперативного лікування: портоентерероскопія за Kasai. Біліарний цероз. Стійке порушення функцій печінки, Порушення функцій організму ІУ ступення. Дитина госпіталізована у віці 2 місяці 4 дні із клінікою затяжної жовтяниці. На підставі клініко - лабораторних обстежень діагностовано біліарну артензію. 19.02.2016 року оперована-поперечна лапаротомія. Ревізія гепатодуальної зв`язки (т.1 а.с. 13).
       Згідно із витягу з історії хвороби №8026 від 12.10.2018 року, дитина знаходиться на "Д" спостережені, потребує індивідуального догляду, визначеного режиму харчування, обмеження фізичних та психоемоіційних навантажень (т.1 а.с. 15).
       Відповідно до наявних в матеріалах справи чеків та квитанцій, загальний розмір витрат на лікування, харчування ОСОБА_4 , а також інші потреби за період часу з березня 2016 року по січень 2019 року, які понесла ОСОБА_3 становить – 374 405, 8 грн. (т.1 а.с. 63-122).
       Згідно довідки Управління соціального захисту населення №95 від 31.10.2018 року, ОСОБА_3 перебуває на обліку в управлінні та одержує державну соціальну допомогу на дитину з інвалідністю віком до 18 років ОСОБА_4 , 2015 р.н. з 26.10.2018 року (т.1 а.с.16).
       З довідки поліклінічного відділення Жидачівської центральної районної лікарні від 26.10.2018 року, ОСОБА_4 потребує постійного стороннього догляду, постійної індивідуальної дієти і постійного медикаментозного лікування (т.1 а.с17).
       З довідок Червоноградського міського відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області №В-11/57844940/21115 від 19.12.2018 року та № В-11-57844940/11665 від 01.08.2019 року вбачається, що ОСОБА_2 сплачує на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 в розмірі ј із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно довідки Відділу реєстрації Червоноградської міської ради Львівської області про склад сім`ї №1866 від 25.01.2019 року, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 разом з ОСОБА_9 .
Зважаючи на вказане суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що відповідач зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, яка страждає на тяжку хворобу та потребує постійної медикаментозної підтримки, посиленого харчування та підтримання режиму харчування та при цьому з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею додаткові витрати на лікування дитини в розмірі 1/2 від загальної суми, яку ОСОБА_3 самостійно понесла на лікування та харчування дочки.
Судом, також, вірно встановлено, що дитина сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 хворіє на вроджену ваду розвитку гепатобіліарної системи: біліарну артезія, не корегованого типу. Стан післяоперативного лікування:портоентерероскопія за Kasai. Біліарний цероз. Стійке порушення функцій печінки, Порушення функцій організму ІУ ступеня та потребує постійного лікування та дієтичного харчування. У зв`язку із цим позивачка змушена була витратити значну суму у період часу з березня 2016 року (після проведеної операції) по січень 2019 року на лікування та харчування дочки. Вказане фактично визнав і відповідач подавши навіть чеки на придбання ним особисто для доньки у спірний період медикаментів та спеціального дитячого харчування, про що йшлося вище. 
Однак, судом першої інстанції помилково у загальну суму коштів, що підлягають стягнення віднесено і інші кошти, що були витрачені позивачкою, однак не на лікування та дієтичне харчування доньки.
Так, судом встановлено, що відповідно до наявних в матеріалах справи чеків та квитанцій, загальний розмір витрат на лікування та харчування ОСОБА_4 за період часу з березня 2016 року по січень 2019 року, яке понесла позивач становить - 374405, 8 грн. ( Т.1 а.с. 63-122).
Однак, судом не враховано, що позивачка до додаткових витрат включила, також, і витрати на придбання одягу на суму 16466 грн. та витрати на гігієну на загальну суму 17586,10 грн., що підтверджується відповідними чеками (т.1 а.с. 63-180). 
Також, позивачка до додаткових витрат включила витрати на придбання інгалятора на суму 1091,85 грн. (фіскальний чек №162229 від 30.04.2018р.), шприців на суму 428,86 грн. (фіскальний чек №66133 від 11.10.2018 року) та ряду ліків на суму 3169,10 грн. (фіскальний чек №91120 від 11.09.2018р.), які не мають відношення до лікування захворювання дитини, інші ж призначені для прийому дітям від 12 років, а інші тільки дорослим. 
Окрім цього, не підтверджені жодними доказами витрати на оплату масажів на суму 2000 грн. 
Тому, згадані витрати не слід вважати додатковими витратами, що підтверджені належними доказами.
Вказані доводи апеляційної скарги жодним чином не оспорювалися, не заперечувалися та не спростовані стороною позивачки.
Отже, вказані вище витрати на зальну суму 40741,91 грн. не відносяться до додаткових витрат та не підлягали стягненню з відповідача, відповідно до заявлених вимог.
Зважаючи на вказане, до стягнення з відповідача підлягає понесена позивачкою та підтверджена відповідними чеками половина суми витрат на медикаменти та харчування дитини, пов`язані з її хворобою у розмірі 166831 грн. ((374403,92 грн. – 40741/91 грн)/2).
Враховуючи вказане, а саме наявність доказів про потреби дочки сторін в постійному медикаментозному лікуванні та постійному індивідуальному харчуванні; даних про вартість такого лікування та харчування; відсутність доказів можливої меншої вартості такого лікування; відсутність даних про скрутне матеріальне становище відповідача чи інші причини, що не давали б йому змоги сплатити вартість частини такого лікування та харчування, – колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення та рішення суду першої інстанції слід змінити та стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 в користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 понесені нею додаткові витрати на дитину в розмірі 166831 грн.
Тому, доводи апеляційної скарги слід визнати частково обґрунтованими та таку скаргу слід задовольнити частково, зменшивши суму стягнення додаткових витрат на дитину, що понесені позивачкою з 187202,80 грн. до 166831 грн.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.2-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -
п о с т а н о в и л а :
           в задоволенні клопотання Гуменюка О.Р. в інтересах  ОСОБА_2  про призначення судово-медичної експертизи – відмовити. 
В задоволенні клопотання представника ОСОБА_3 – ОСОБА_5 про витребування доказів – відмовити.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 – задовольнити частково.
Рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 08 липня 2019 рокув частині задоволення позовних вимог – змінити, зменшивши розмір стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 понесених нею додаткових витрат на дитину з 187202,80 грн. до 166831 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 14 травня 2021 року. 

        Головуючий :                  Я.А. Левик

       Судді:                 Р.В. Савуляк

                                                                                       М.М. Шандра