ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/3427/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: В.А. Гайдаш

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  09 квітня 2021 року                                                                                            м. Київ

          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів :
          головуючий суддя                                         Грибан І.О.,
          судді:                                                            Ключкович В.Ю., 
                                                                      Парінов А.Б.

          розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця   ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 
У С Т А Н О В И В:

          Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі-позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області (далі- відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від  12.06.2020 №0091320120.
          Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване рішення підлягає до скасування, оскільки перевірка позивача проведена всупереч вимог податкового законодавства через невідповідність наказу від 10.03.2020 №403 «Про проведення фактичної перевірки» вимогам статей 80, 81 Податкового кодексу України, зокрема, у розпорядчій частині наказу не зазначені мета і підстави проведення перевірки, а лише зазначено правова підстава для проведення перевірки без зазначення обставин, з якими норма пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України пов`язує право контролюючого органу провести фактичну перевірку. Крім того, притягнення позивача до відповідальності за оптову торгівлю пальним без ліцензії у період з 01.07.2019 по 02.07.2019 є протиправним, оскільки, з урахуванням вимог Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», запровадження ліцензування нового виду господарської діяльності (торгівля пальним) повинно бути здійснено не раніше як з 01.09.2019 (не менш як через два місяці з моменту ліцензування (01.07.2019) таких видів господарської діяльності, як торгівля пальним.
          Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 12.06.2020 №0091320120. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 5000 (п`ять тисяч) грн.
          Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. 
          Свою позицію апелянт обґрунтовує тим, що чинним законодавством передбачено відповідальність за здійснення роздрібної торгівлі пальним без ліцензії, обов`язок наявності якої встановлено з 01.07.2019 року, а тому суд прийшов до неправильного висновку, що реалізація пального без ліцензії після 01.07.2019 року здійснена без порушень нормативних вимог. Окремо звертає увагу на дотримання контролюючим органом порядку проведення фактичної перевірки суб`єкта господарювання.
          З огляду на зазначене, апелянт вважає, що неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, а також не повне з`ясування обставин справи мало наслідком прийняття незаконного та необґрунтованого рішення, яке відповідно до положень ст. 317 КАС України підлягає скасуванню.
          Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України призначено справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.
          Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якого останній зазначає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не ґрунтується на фактичних обставинах справи у зв`язку з чим, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а Черкаського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року без змін.
          Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги на предмет  законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного.
          Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 зареєстрована Золотоніською районною державною адміністрацією як фізична особа-підприємець 05.01.1998. Перебуває на обліку  в ГУ ДПС у Черкаській області, Золотоніське управління, Золотоніська ДПІ з 05.01.1998 за №1163/17.
            Для здійснення своєї діяльності отримала ліцензії має ліцензію на право: 
          - оптової торгівлі пальним за відсутності місць оптової торгівлі від 03.07.2019 №990614201901131,  термін дії з 03.07.2019 по 03.07.2024;
          -  роздрібної торгівлі  пальним від 22.07.2019 №23080314201900232 термін дії з 22.07.2019 по 22.07.2024 за адресою місця торгівлі АДРЕСА_1 ,АЗС№1;
          - роздрібної торгівлі  пальним від 22.07.2019 №23080314201900233 термін дії з 22.07.2019 по 22.07.2024 за адресою місця торгівлі АДРЕСА_2 , АЗС №2;
          - роздрібної торгівлі тютюновими виробами за вказаними вище адресами відповідно: №230803311201902268 від 11.10.2019 та № 23080311201902267 від 11.10.2019 термін дії з 17.10.2019 по 17.10.2020;
          - роздрібної торгівлі  алкогольними напоями від 11.10.2019 за вказаними вище адресами відповідно № 23080308201902581 та №23080308201902580 термін дії з 17.10.2019 по 17.10.2020.
           11.03.2020 Головним управлінням ДПС у Черкаській області на підставі наказу від 10.03.2020 №403 проведена фактична перевірка діяльності позивача за адресами Черкаська обл., м. Золотоноша, вул.Шевченка, 9/А та АДРЕСА_2 . Результати перевірки оформлені актом від 11.03.2020 №42/23-00-32-01/ НОМЕР_1 .
          В акті ,зокрема, зазначено, що перевіркою діяльності позивача за адресою: АДРЕСА_1 , згідно бази даних АІС «Податковий блок» та ЄРАН встановлено здійснення господарської діяльності з оптової та роздрібної торгівлі пальним без ліцензії у період з 01.07.2019 по 21.07.2019, чим порушено частину 8  та частину 20 статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 №481/95-ВР(далі- Закон №481/95)
          На підставі вищевказаного акту перевірки від 11.03.2020 №42/23-00-32-01/ НОМЕР_1 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення: від 12.06.2020 №0091320120, яким за порушення  ч.20 ст.15 Закону №481/95 на підставі ч.2 ст.17 Закону№481/95  до позивача застосовано штрафну санкцію у сумі 500000 грн.
          Позивач, вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним та  прийнятим з порушенням норм чинного законодавства, звернувся в суду зданим адміністративним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, здійснивши системний аналіз приписів ст. ст. 4, 56 Податкового кодексу України, ст. ст. 1, 15, 17 Закону №481/95, Закону України від 23.11.2018 року №2628-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покрашення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» (далі - Закон №2628-VIII), Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 2 березня 2015 року
№ 222-VIII (далі - Закон № 222-VIII) дійшов висновку про нечіткість врегульованих відносин щодо органу, який видає ліцензії на роздрібну торгівлю пальним, зазначили, що Державна фіскальна служба України лише 30 травня 2019 року направила лист за № 17014/7/99-99-12-01-01-17 із розпорядження про видачу ліцензій головними управліннями в областях з 1 липня 2019 року, а отже держава створила для платників перешкоди в господарюванні, що призвело до накладення штрафу на позивача.
Суд апеляційної інстанції, перевіряючи доводи апеляційної скарги, надаючи оцінку правильності застосування судом першої інстанцій норм матеріального та процесуального права, звертає увагу на  наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені    Конституцією    та законами України.
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України, регламентовані      Законом № 481/95-.
23 листопада 2018  року Законом України №2628-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів»(далі Закон-№2628)  внесено зміни до  Закону №481, якими, зокрема, запроваджено ліцензування роздрібної торгівлі пальним, які набрали чинності з 01.07.2019 року.
Відповідно до   статті 15 Закону №481/95  (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензії (ч.1).
Суб`єкти господарювання отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (ч.8).
Ліцензії на право оптової торгівлі пальним видаються терміном на п`ять років органом виконавчої влади, уповноваженим Кабінетом Міністрів України (ч.9).
Ліцензії на право оптової торгівлі видаються терміном на п`ять років уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі ( ч.11).
Роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю (ч.20).
Ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на п`ять років (ч.29).
Суб`єкти господарювання отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним (ч.33).
Відповідальність за порушення норм Закону №481/95 передбачена ст. 17. Відповідно до абз.6 ч.2 цієї статті  оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії - 500000 гривень, а відповідно до  абз.8 ч.2 -    у разі здійснення роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у розмірі 250000 гривен.
Суспільні відносини у сфері ліцензування видів господарської діяльності, виключний перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, уніфікований порядок їх ліцензування, нагляд і контроль у сфері ліцензування, відповідальність за порушення законодавства у сфері ліцензування видів господарської діяльності регулює (встановлює, визначає)  Закон України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від  2 березня 2015 року № 222-VIII  (далі - Закон №222-VIII).
Відповідно до пункту 7 частини першої  статті 7 Закону №222-VIII  (в редакції з 01 липня 2019 року), ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, як, зокрема, виробництво і торгівля пальним, яка ліцензується відповідно до  Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».
Частиною першою  статті 8 Закону №222-VIII  (в редакції на 1 липня 2019 року) у разі запровадження ліцензування нового виду господарської діяльності або нової частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, ліцензійні умови провадження нового виду господарської діяльності або нової частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, набирають чинності у строк, необхідний для приведення суб`єктом господарювання своєї діяльності у відповідність із вимогами ліцензійних умов, але не менш як через два місяці з дня їх прийняття.
Згідно з абзацом четвертим пункту 4 частини першої  статті 3 Закону №222-VIII  у разі внесення змін до нормативно-правових актів у сфері ліцензування, передбачається достатній для реалізації цих змін строк, але не менш як два місяці.
Частиною другою  статті 20 Закону №222-VIII  встановлено, що у разі відсутності ліцензійних умов провадження відповідного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до  закону, відповідальність за провадження такої господарської діяльності без ліцензії не застосовується.
Відповідно до  постанови Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 року № 1200 "Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України"  утворено Державну податкову службу шляхом реорганізації Державної фіскальної служби. Згідно з підпунктом 27 пункту 4 Положення про Державну податкову службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2019 року №227 ДПС відповідно до покладених на неї завдань здійснює ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва пального, з оптової, роздрібної торгівлі та зберігання пального і контроль за таким виробництвом. ДПС здійснює повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку її територіальні органи.
Листом Державної фіскальної служби від 30.05.2019 року за № 17014/7/99-99-12-01-01-17 на виконання Закону №2628    доведено територіальним органам - головним управлінням ДФС в областях та м. Києві, що суб`єкти господарювання можуть подати документи на розгляд до органу ліцензування для отримання відповідних ліцензії на адресу Головних управлінь ДФС в областях та м. Києві за місцем роздрібної торгівлі пальним починаючи з 12.06.2019. При цьому головні управління ДФС у областях та м. Києві мають видавати зазначені ліцензії суб`єктам господарювання починаючи з 01.07.2019.
Виходячи із  норм Закону №481/95 та положень згаданого вище листа ДФС України від 30.05.2019 року за № 17014/7/99-99- 12-01-01-17 свідчить, що ГУ ДФС у Черкаській області мало право видавати ліцензії на роздрібну торгівлю пальним з 01.07.2019 року, тобто з дня, коли при здійсненні роздрібного продажу пального за відсутності ліцензії наставала відповідальність у вигляді штрафу.
Суд першої інстанції, ухвалюючи судове рішення, дійшов обґрунтованого  висновку про нечіткість врегульованих відносин щодо органу, який видає ліцензії на роздрібну торгівлю пальним, зазначили, що Державна фіскальна служба України лише 30 травня 2019 року направила лист за № 17014/7/99-99-12-01-01-17 із розпорядження про видачу ліцензій головними управліннями в областях з 1 липня 2019 року, а отже держава створила для платників перешкоди в господарюванні, що призвело до накладення штрафу на позивача.
Колегія суддів  погоджується з таким висновком суду першої інстанцій та звертає увагу на тому, що вищий орган виконавчої влади України з метою реалізації положень  Закону № 481  в частині внесених змін  Законом №2628, лише 19 червня 2019 року постановою №545 (набрала чинності 1 липня 2019 року) пункт 6 переліку органів ліцензування, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 2015 року № 609  виклав в новій редакції, доповнивши його новим видом ліцензійної діяльності (зокрема роздрібна та оптова торгівля пальним, зберігання пального), визначивши орган ліцензування    - ДФС, територіальні органи ДФС.
Про можливість подати документи для отримання ліцензії з 12 червня 2019 року суб`єкт господарювання дізнався з листа ДФС від 30 травня 2019 року за №17014/7/99-99-12-01-01-17, при цьому фактично отримати ліцензію для здійснення роздрібної торгівлі пальним можливо було не раніше 1 липня 2019 року, що є днем набранням чинності норм  Закону №2628  щодо ліцензування, в тому числі й щодо відповідальності за торгівлю пальним без ліцензії.
Отже зволікання з боку держави в особі її органів виконавчої влади (КМУ, ДФС) щодо визначення органу ліцензування та відповідно зменшивши суб`єкту господарювання строк для реалізації права на отримання ліцензії до набрання чинності норм  Закону №2628  щодо ліцензування, призвело б до необхідності зупинення діяльності суб`єкта господарювання. Зокрема, Підприємство мало 18 днів для подання відповідної заяви, в той час як органу ліцензування  Законом  надано 20 днів на розгляд заяви про отримання ліцензії.
Зазначені дії органів виконавчої влади є прикладом порушення ними принципу «належного урядування», які призвели до перешкод в господарюванні для добросовісних платників.
Щодо важливості дотримання органами влади принципу «належного урядування» висловив свою позицію  Європейського суду з прав людини у п. 70 рішення від 20 жовтня 2011 року «Рисовський проти України». Європейський суд підкреслив, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовний спосіб. Європейський суд звертає увагу на те, що на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.
Таким чином, у зв`язку з тим, що  Законом №481чітко не врегульовано відносини щодо органу, який видає ліцензії на роздрібну торгівлю пальним, а Державна фіскальна служба України лише 30.05.2019 року направила лист за № 17014/7/99-99- 12-01-01-17 із розпорядження про видачу ліцензій головними управліннями в областях з 1 липня 2019 року, держава створила для платників перешкоди в господарюванні, що призвело до накладення штрафу на позивача.
З зазначеними висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується в повній мірі та зазначає, що така позиція суду першої інстанції повністю відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 16.12.2020 по справі № 520/13020/19    та від 4.11.2020  у справі №160/10203/19
При вирішенні вказаного спору судом першої інстанції вірно взято до уваги пп. 4.1.4 ПК України, згідно з яким у разі якщо норми законодавчих актів припускають неоднозначне (множинне) трактування, то правомірним вважається саме рішення платника податків, а не контролюючого органу, тап.56.21  ст.56 ПК України, який регламентує, що у разі коли норма цього  закону  чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього закону, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.
Щодо посилання апелянта на те, що фактична перевірка призначена та проведена у відповідності до вимог Податкового кодексу України та під час її проведення встановлено факти роздрібної реалізації пального позивачем без ліцензії у період з 01.07.2019 по 21.07.2019, що підтверджено відповідними доказами, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Положеннями  статті 62 Податкового кодексу України  встановлено, що податковий контроль здійснюється шляхом:
-    ведення обліку платників податків;
-  інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів;
-    перевірок та звірок відповідно до вимог цього  Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
-  моніторингу контрольованих операцій та опитування посадових, уповноважених осіб та/або працівників платника податків відповідно до  статті 39 цього Кодексу.
Відповідно до підпункту  20.1.4  пункту  20.1  статті  20 Податкового Кодексу України     контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Згідно з пунктом  75.1  статті  75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Підпунктом  75.1.3    пункту  75.1  статті  75 Податкового кодексу України  визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Відповідно до підпункту  80.2.5  пункту  80.2  статті  80 Податкового кодексу України    фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки , та за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема, у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.
Отже, підставою проведення фактичної перевірки, визначеної підпунктом  80.2.5. пункту  80.2  статті  80 ПК України, є отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства, тобто інформації про конкретний факт недотримання платником податків вимог законодавства щодо виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, цільового використання спирту, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
Така    ж правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 8 вересня 2020 року у справі № 640/21536/19.
Наразі , з наказу про проведення фактичної перевірки не вбачається яка саме інформація або який конкретний факт недотримання платником податків вимог законодавства  стали підставою її проведення.
           Крім того, з акту перевірки убачається, що саме під час проведення фактичної перевірки 11.03.2020 не було виявлено фактів порушення  Закону №481/95. В акті перевірки зазначено про факти роздрібної та оптової торгівлі пальним , що мали місце з 01.07.2019 по 21.07.2019 . І встановлено ці факти було на підставі  даних АІС «Податковий блок». На підтвердження вказаних обставин контролюючий орган посилався на інформаційні системи обліку РРО та надав відповідні скриншоти. В свою чергу, жодних інших доказів, у тому числі тих, які зазначені відповідачем в актах перевірки (контрольні стрічки, чеки РРО, тощо), які б підтверджували наведені обставини, відповідачем    суду надано не було.
Щодо доводів апелянта про невідповідність описової частини рішення суду першої інстанції предмету спору, оскільки оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням  штрафні санкції до позивача застосовано за два факти здійснення роздрібної торгівлі пальним по 250000грн. за кожне, колегія суддів звертає увагу на таке.
Зі змісту оскаржуваного податкового повідомлення-рішення (а.с.8) убачається, що податковим органом встановлено порушення платником податків ч.20 ст.15 Закону №481/95, тобто за  роздрібну торгівлю пальним . В той час , як штрафні санкції застосовано у розмірі 500000грн., при цьому  у податковому повідомленні - рішенні не вказано відповідно до якого абзацу ч.2 ст.17 Закону №481/95 така санкція застосована. Зазначений розмір штрафної санкції відповідає абзацу 6 ч.2 ст.17 вказаного Закону , тобто за оптову торгівлю без ліцензії.
До того ж , розрахунку фінансових санкцій контролюючим органом суду першої інстанції не надано. 
Крім того, відповідно до приписів п.116.2 ст.116 ПК України за одне податкове правопорушення контролюючий орган може застосувати тільки  один вид штрафної (фінансової) санкції (штрафу), передбаченої  ПКУ  та іншими законами України.
Той факт, що позивачем роздрібна торгівля пальним здійснювалася одночасно за двома адресами розташування АЗС, не дає підстави контролюючому органу стверджувати про різні податкові правопорушення. 
Отже , за змістом   ППР №0091320120 від 12.06.2020, розмір застосованих штрафних санкцій не відповідає суті вчиненого порушення, передбаченого  ст. 15 Закону №481/95, що вказує на його протиправність та тягне обов`язкове скасування.
Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, 

П О С Т А Н О В И В:

          Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області залишити без задоволення.
          Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року залишити без змін.
          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, зазначених у п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

          Головуючий суддя                                                            І.О. Грибан

          Судді                                                                                В.Ю. Ключкович

                                                                                           А.Б. Парінов

(повний текст постанови складено 09.04.2021р.)