ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
08 квітня 2021 року           справа №360/4880/20 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Міронової Г.М., суддів: Геращенка І.В., Казначеєва Е.Г., розглянув    в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)  на рішення  Луганського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2021 р.  у справі  № 360/4880/20 (головуючий І інстанції суддя Т.І. Чернявська)   за позовом   Управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області   до  Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)  про  визнання протиправною та скасування постанови від 29 вересня 2020 року ВП № 62853680 про накладення штрафу,
                                              
                                               ВСТАНОВИВ:

Позивач 14.12.2020 року звернувся до суду з позовом до  Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в якому просив  визнати протиправною та скасувати постанову  відповідача від 29.09.2020 про накладення штрафу у розмірі 10200 грн. у виконавчому провадженні ВП № 62853680; вирішити питання судових витрат (а.с. 1-3).
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 29 вересня 2020 року ВП № 62853680 про накладення штрафу за невиконання рішення суду на Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганській області у розмірі 10200,00 грн.
Вирішено питання судових витрат (а.с. 173-178).
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій  просив скасувати рішення суду.  
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує на те, що 19.08.2020 на виконання до відділу надійшов виконавчий лист Луганського окружного адміністративного суду від 13.06.2019 № 360/4153/18 про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України  в м. Лисичанську Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду викладених у цій постанові.
19.08.2020 державним виконавцем  було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62853680. Копії постанови направлені боржнику для виконання, стягувану - для відома. У постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів.
Листом від 02.09.2020 УПФУ  в м. Лисичанську повідомив, що рішенням Управління від 10.07.2019 згідно рішення суду заява ОСОБА_1 про призначення пенсії від 18.10.2018 розглянута повторно та у призначенні пенсії на пільгових умовах по списку № 1 відмовлено за відсутністю необхідного пільгового стажу на день звернення.
Разом з тим, апелянт зазначає, що у мотивувальній частині постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 07.05.2019 у справі № 360/4153/18  зазначено, що відповідач протиправно відмовив у зарахуванні в пільговий стаж позивача періоди роботи на шахті «Лутугінська».
З рішення відповідача від 10.07.2019 було встановлено, що не всі із зазначених періодів були зараховані у пільговий стаж позивача. Резолютивною частиною виконавчого листа Луганського окружного адміністративного суду від 13.06.2019 року зобов`язано УПФУ в м. Лисичанську Луганської області розглянути повторно заяву ОСОБА_1 про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду викладених у цій постанові. Таким чином, щодо фактичного виконання у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, інформації та копій підтверджуючих документів,  надано не було.
Ураховуючи вимоги ст. ст. 63 та 75 Закону, апелянт вважає, що ним правомірно було прийнято спірну постанову.
Сторони у судове засідання не з`явилися про розгляд справи були повідомлені належним чином.
Згідно ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково    поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів   та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги,  перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дійшов висновку про  відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з такого.
Судами  першої  та апеляційної інстанцій встановлено наступне.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2019 року у справі № 360/4153/18 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено (а.с. 43-45). 
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2019 року у справі № 360/4153/18 рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2019 року у справі № 360/4153/18 скасовано, а позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково:
- визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 і скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області від 29 жовтня 2018 року № 121130000158 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком;
- зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області розглянути повторно заяву ОСОБА_1 про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду, викладених у цій постанові;
- стягнуто з Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1763 (одну тисячу сімсот шістдесят три)  гривні. (а.с. 46-50).
Висновки суду, викладені у постанові суду апеляційної інстанції, полягають в  наступному.
Відповідно до листа Міністерства енергетики та вугільної промисловості ДВАТ шахта “Лутугінська” зареєстровано за адресою: м. Київ, провулок Приладний, будинок, 2-А, фактично знаходиться в районах проведення антитерористичної операції. В матеріалах справи наявні індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5), які підтверджують наявність у позивача спеціального трудового стажу в спірні періоди праці, тож дані відомості повинні братись до уваги пенсійними органами для підтвердження наявного трудового стажу при вирішенні питання про призначення пенсій за віком на пільгових умовах у відповідності до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.
Суд апеляційної інстанції зазначив, що в оскаржуваному рішенні Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області відсутній аналіз індивідуальних відомостей про застраховану особу позивача (форма ОК-5). З огляду на зазначене, дії Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області щодо відмови у призначенні пенсії за віком позивачу у зв`язку з відсутністю підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, є протиправними, оскільки в даному випадку, у зв`язку з розміщенням підприємств, на яких позивач працював в спірні періоди часу, на тимчасово окупованій території України, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. З викладених підстав колегія суддів визнала, що оскаржуване рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії позивачу за віком є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Відносно позовної вимоги про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах з дня звернення з відповідною заявою, суд апеляційної інстанції зазначив, що задоволення вказаної позовної вимоги фактично порушить закріплені законом виключні повноваження управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області щодо призначення пенсії та зобов`яже відповідача вчинити дії поза встановленою чинним законодавством процедурою.
За заявою від 23 травня 2019 року, зареєстрованою за вхідним № 28320/2019, 13 червня 2019 року ОСОБА_1 за постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2019 року у справі № 360/4153/18, яка набрала законної сили 07 травня 2019 року та підлягає примусовому виконанню в порядку, передбаченому Законом України “Про виконавче провадження”, видано виконавчий лист про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області розглянути повторно заяву ОСОБА_1 про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду, викладених у цій постанові (а.с.  51-53, 107-108).
На підставі заяви ОСОБА_1 від 18 серпня 2020 року постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 19 серпня 2020 року ВП № 62853680 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Луганським окружним адміністративним судом 13 червня 2019 року у справі № 360/4351/18, про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області розглянути повторно заяву ОСОБА_1 про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду, викладених у цій постанові (а.с. 106, 110, 168-169).
На виконання постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 19 серпня 2020 року ВП № 62853680 про відкриття виконавчого провадження, яка надійшла до боржника 28 серпня 2020 року за вхідним реєстраційним № 68/14, Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганській області листом від 02 вересня 2020 року за № 1211-03-5/2230 повідомило, що рішенням управління від 10 липня 2019 року № 121130000713 згідно з рішенням суду заява ОСОБА_1 про призначення пенсії від 18 жовтня 2018 року розглянута повторно. У призначенні пенсії на пільгових умовах по списку № 1 відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” відмовлено за відсутності необхідного пільгового стажу 10 років на день звернення, підтверджено документами 9 років 17 днів (а.с. 6, 120-121). 
До листа від 02 вересня 2020 року за № 1211-03-5/2230 позивачем додано лист від 20 червня 2019 року № 5803/03-32, яким ОСОБА_1 проінформовано про виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду, рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області від 10 липня 2019 року № 121130000713 “Про відмову в призначенні пенсії за віком згідно п. 1 ч. 2 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” ОСОБА_1 ”, прийняте на виконання рішення Першого апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2019 року у справі № 360/4153/18, та відомості з ІКІС ПФУ: Підсистема призначення та виплати пенсії щодо стажу ОСОБА_1 для розрахунку права на пенсію (а.с. 7-9, 122-126).
Зазначений лист отримано відповідачем 07 вересня 2020 року, про що свідчить вхідний № 6274. 
Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 07 вересня 2020 року ВП  № 62853680 за невиконання рішення суду на Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганській області на підставі статей 63, 75 Закону України “Про виконавче провадження” накладено штраф у розмірі 5100,00 грн (а.с. 128, 168-169).
Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 29 вересня 2020 року ВП  № 62853680 за невиконання рішення суду на Управління Пенсійного фонду України в                      м. Лисичанську Луганській області на підставі статей 63, 75 Закону України “Про виконавче провадження” накладено штраф у розмірі 10200,00 грн (а.с. 5 зв., 130, 168-169).
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2020 року у справі № 360/4229/20, яке набрало законної сили 25 січня 2021 року, позов Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправною та скасування постанови від 07 вересня 2020 року ВП № 62853680 про накладення штрафу задоволено повністю:
- визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 07 вересня 2020 року ВП № 62853680 про накладення штрафу за невиконання рішення суду на Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганській області у розмірі 5100,00 грн;
- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на користь Управління Пенсійного фонду України в                  м. Лисичанську Луганській області судові витрати зі сплати судового збору у розмірі                   2102,00 грн (дві тисячі сто дві грн 00 коп.) (а.с. 85-90, 167, 170-171).
Спірним у даній справі є правомірність прийняття виконавчим органом постанови   про накладення штрафу у подвійному розмірі.
Відповідно до   статті 19 Конституції України   органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
Статтею 129-1 Конституції України   визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному   законом   порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно з частинами другою та третьою   статті 14 КАС України   судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Частиною першою   статті 255 КАС України   визначено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.
За змістом частин першої, другої   статті 370 КАС України   судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
За унормуванням    ст. 1 Закону України “Про виконавче провадження”, що   є спеціальним   у відношенні виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) є сукупністю дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього   Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 1 частини 1   статті 26 Закону України “Про виконавче провадження”   передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного в  статті 3 цього Закону   за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
За правилами п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України “Про виконавче провадження” підлягають  примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Правилами ч. 1 та п. 1 ч. 2    ст. 18 Закону України “Про виконавче провадження” окреслено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії та здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Пунктом 1 ч. 3   ст. 18 Закону України “Про виконавче провадження” встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.
Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (ч. 4 ст.   18    Закону України “Про виконавче провадження”).
Частинами 1-3 статті 63 Закону України “Про виконавче провадження” визначено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
Статтею 75 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений  виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Отже, накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.
Матеріалами справи підтверджується, що Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2020 року у справі № 360/4229/20, яке набрало законної сили 25 січня 2021 року, позов Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправною та скасування постанови від 07 вересня 2020 року ВП № 62853680 про накладення штрафу задоволено повністю (а.с. 85-90, 167, 170-171).   
Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справ, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Оскільки, державним виконавцем відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного мiжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 29.09.2020 винесена постанова у ВП № 62853680 про накладення штрафу у розмірі 10200,00 грн. на  Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області за повторне невиконання боржником судового рішення, а постанова від 07.09.2020 у ВП № 62853680 про накладення на  Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області за невиконання судового рішення штрафу у розмірі 5100,00 грн. скасована за рішенням суду, тобто відсутня повторність невиконання рішення боржником без поважних причин, позовні вимоги підлягають задоволенню, а постанова від 29.09.2020 у ВП № 62853680   скасуванню про що вірно зазначено судом першої інстанції.
Щодо  доводів апелянта стосовного того, що  витрати суб`єкта владних повноважень на сплату судового збору не включаються до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2102,00 грн. згідно з платіжним дорученням від 20.11.2020 № 329266896 (а.с.4).
Суд зазначає, що Управління Пенсійного фонду України звернулось із позовом у цій справі не як суб`єкт владних повноважень на виконання покладених на нього функцій (завдань), а як юридична особа публічного права, а тому розподіл понесених позивачем у цій справі судових витрат слід здійснювати в загальному порядку.
Аналіз наведених норм з урахуванням обставин справи, дають підстави для висновку, що понесені позивачем у цій справі та документально підтверджені судові витрати підлягають присудженню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - відповідача.
Аналогічний висновок міститься у постанові Верховний Суд від 28 листопада 2018 року у справі № 812/246/18.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
За правилами ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Частиною 1 ст. 9 КАС України занотовано, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Таким чином, апелянтом не було доведено обставин для скасування постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про накладення штрафу  у розмірі 10200 грн. у виконавчому провадженні ВП № 62853680.
З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції    правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи    апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги    та    скасування    рішення суду    не    вбачається.
Керуючись ст. ст. 205, 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,                                                                              
                                           ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну   скаргу  Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)  на рішення  Луганського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2021 р. - залишити без задоволення.
Рішення   Луганського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2021 р.  у справі  № 360/4880/20  -залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено 8 квітня 2021 року.

Головуючий суддя                                                                                                 Г.М. Міронова

Судді                                                                                                                         І.В. Геращенко

                                                                                                                         Е.Г. Казначеєв