Номер провадження: 22-ц/813/5749/21 
Номер справи місцевого суду: 522/14662/18
Головуючий у першій інстанції Абухін Р. Д.
Доповідач Ващенко  Л. Г.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2021 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:
головуючої – судді Ващенко Л.Г.
суддів – Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.
за участі секретаря – Чепрас А.І.,

з участю: відповідачки ОСОБА_1 і її представника

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31 липня 2020 року (одноособово суддя Абухін Р.Д.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа: орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про зобов`язання не чинити перешкоди зустрічам й спілкуванню з дитиною та визначення способу її виховання, 
                               
ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА
(короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції)
20.08.2018 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 звернулись із позовом до ОСОБА_1 , третя особа: орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради (далі-Орган опіки та піклування) про зобов`язання не чинити перешкоди зустрічам й спілкуванню з дитиною та визначення способу її виховання, а саме: зобов`язання відповідачку не чинити перешкоди зустрічам й спілкуванню бабусі ОСОБА_2 , батька ОСОБА_3 та дідуся ОСОБА_4 із дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визначення способу участі бабусі ОСОБА_2 у вихованні онука ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом встановлення систематичних зустрічей щосуботи з 15 години до 18 години у присутності матері, а також у святкові дні та дні народження за попередньою домовленістю із матір`ю; визначення способу участі батька ОСОБА_3 у вихованні сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом встановлення систематичних зустрічей щосуботи з 10 години до 16 години у присутності матері, а також у святкові дні та дні народження за попередньою домовленістю матір`ю; визначення способу участі діда ОСОБА_4 у вихованні онука ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом встановлення систематичних зустрічей щосуботи з 15 години до 18 години у присутності матері, а також у святкові дні та дні народження за попередньою домовленістю матір`ю.
Позов обґрунтовано наступним.
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, у шлюбі в них народився ІНФОРМАЦІЯ_2 син ОСОБА_5 . ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , є бабусею і дідусем дитини. На даний час шлюб між сторонами розірвано. Відповідачка, попри висновок органу опіки та піклування про встановлення графіку побачень з дитиною, не виконує його.
В судовому засіданні 31.07.2020 року позивачка ОСОБА_7 і представники позивачів позов підтримали, просили про задоволення позову, відповідачка і її представник позов визнали частково, надали відзив на позов, який підтримали. Представник Органу опіки та піклування надав заяву про розгляд справи за його відсутності.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 31.07.2020 року позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 задоволено частково. Суд зобов`язав ОСОБА_1 не чинити перешкоди зустрічам й спілкуванню бабі ОСОБА_2 , батька ОСОБА_3 та діду ОСОБА_4 з дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і визначив способи участі: бабусі ОСОБА_2 у вихованні онука ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом встановлення систематичних зустрічей кожну першу та третю суботу кожного місяця з 15 години до 18 години у присутності матері, а також святкові дні та дні народження за попередньою домовленістю з матір`ю; батька ОСОБА_3 у вихованні сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом встановлення систематичних зустрічей щосуботи з 10 години до 16 години у присутності матері, а також святкові дні та дні народження за попередньою домовленістю з матір`ю; дідуся ОСОБА_4 у вихованні онука ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом встановлення систематичних зустрічей кожну першу та третю суботу кожного місяця з 15 години до 18 години у присутності матері, а також святкові дні та дні народження за попередньою домовленістю з матір`ю.
(короткий зміст вимог апеляційної скарги)
Відповідачка ОСОБА_1 не погодилась із рішенням суду від 31.07.2020 року і подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду змінити, додавши, що зустрічі мають відбуватися за наявності згоди самої дитини, посилаючись на незаконність рішення суду в цій частині.
(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)
Апеляційна скарга ОСОБА_1 зазначає:
Обов`язком позивачів є доведення факту чинення матір`ю ОСОБА_1 перешкод батьку, бабусі та дідусю у спілкуванні з дитиною. Ні один висновок Органу опіки та піклування не містить посилання на встановлені перешкоди з боку відповідачки позивачам у спілкуванні з дитиною та її вихованні. Висновки містять відомості, що вона не заперечую проти спілкування дитини з батьком і не проти зустрічей баби та дідуся з онуком. Ні батько ОСОБА_3 , ні баба ОСОБА_2 висновок органу опіки та піклування про визначення порядку їх участі у вихованні малолітнього ОСОБА_5 не дотримувалися, вони бажали бачитися з дитиною в ті дні та ті часи, коли бажають вони, їх не цікавило, що дитина хворіє, погано себе почуває, не бажає зустрічатися або дитина перебуває на навчанні у школі. Твердження діда ОСОБА_4 , що вона перешкоджає йому у зустрічах і спілкуванню з онуком, ухиляється від виконання рішення Органу опіки та піклування є надуманими та неправдивими, оскільки копію висновку Органу опіку та піклування від 16.11.2018р. Ф-3509 вона отримала у грудні 2018 року а позов поданий до суду 20.08.2018 року.
Відповідно до інформації вчителя початкових класів Одеської СШ №35 - «19.02.2018 р., 05.04.2018 р., баба ОСОБА_2 та батько ОСОБА_3 приходили до Одеської СШ №35 і під час зустрічей ОСОБА_8 не проявляв радісних емоцій, а після зустрічей був засмучений». Зазначені обставини підтверджуються належними доказами: заявою до Органу опіки та піклування від 14.03.2018 р.; заявою від 12.04.2018 р. №-49-В до Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області; відповіддю відділу поліції від 23.04.2018 р. №6976; заявою до Служби по справам дітей ОМР від 10.05.2018 р.; інформацією вчителя початкових класів Одеської СШ №35 Кадини ТО.; відповіддю Служби по справам дітей ОМР від 05.06.2018 р. №4632; відповіддю Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНТІ в Одеській області від 30.06.2018 р. №9495; роздруківкою з мобільного телефону; відповіддю ТОВ «АБ «Центр-91» від 18.12.2018 р. №31.
Суд не надав оцінку результатам психологічної роботи з дитиною в КУ «Міський психіатричний диспансер» та Одеському міському центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 03.01.2019 р. та від 22.01.2019 р., які зазначають, що контакт з батьком та бабусею для дитини є непереборними труднощами (фрустрирующая ситуація), у дитини було виявлено симптоми пригнічених негативних почуттів: страх, образа, пов`язаних з фігурою батька - реакції уникнення, ігнорування. Суд не надав оцінку відеозапису, демонстрація якого була здійснена у судовому засіданні, де зафіксована поведінка дитини під час виконання домашнього завдання психолога (син голосно плаче, побоюється, що його заберуть у матері, бабуся та дідусь).
Відповідно до статей 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ та набула чинності для України 27.09.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
У рішенні Європейського суду з прав людини (далі-ЄСПЛ) від 11.07.2017 року у справі "М. С. проти України", заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).
Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, а тому у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини (постанова ВС від 19.09.2018 р. справа 760/561/14-ц).
З урахуванням інтересів малолітнього сина ОСОБА_9 , його психологічного стану (непереборними труднощами у контакті з батьком та бабусею, симптомами пригнічених негативних почуттів: страх, образа, пов`язаних з фігурою батька - реакції уникнення, ігнорування), інтересам дитини буде відповідати наступний спосіб участі баби, батька та діда у його вихованні: шляхом зустрічей кожну першу та третю суботу кожного місяця з 15 години до 18 години у присутності матері ОСОБА_1 , за наявності згоди матері та зі згоди самої дитини.
(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)
Відзив позивачів ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зазначає:
З 09.12.2017 р. і по сьогодні відповідачка, попри висновку органу опіки та піклування № Ф-495 від 21.03.2018 р., не надає можливості позивачам бачитись з дитиною й брати участь у її вихованні. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування № Ф-495 ОСОБА_10 зобов`язано не перешкоджати зустрічам і спілкуванню баби ОСОБА_2 з малолітнім онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено спосіб спілкування шляхом встановлення систематичних зустрічей щосуботи, з 15.00 год. до 18.00 год. у присутності матері, а також у святкові дні та дні народження за попередньою домовленістю з матір`ю, проте вона блокує номер мобільного телефону бабусі й не приймає телефонні виклики, а коли бабуся приходить за адресою проживання онука, мати забороняє відчиняти двері, оскільки вважає, що позивачі погано до неї ставляться. У зв`язку з цими обставинами ОСОБА_11 неодноразово зверталась із заявою до Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі з проханням вжити заходи до ОСОБА_1 , яка перешкоджає побаченням з онуком. В результаті звернення до правоохоронних органів, Шевченківським ВП надано відповіді, що у зв`язку із відсутністю рішення суду щодо побачень з онуком, в діях ОСОБА_1 не вбачається складу кримінального чи адміністративного правопорушення, а вбачаються цивільно-правові відносини, для вирішення яких рекомендовано звернутися до суду. Дідусь ОСОБА_4 також не має можливості бачитись з онуком з тих самих підстав, що і бабуся, однак до правоохоронних органів не звертався.
Перелічені ОСОБА_1 у скарзі документи, а саме, звернення до органів поліції та служби по справам дітей ОМР, інформація вчителя початкових класів ОСОБА_12 у повному обсязі досліджувались судом першої інстанції та оголошувались відповідачем у судовому засіданні. Крім того, зі змісту скарги неможливо встановити, які саме обставини чи події підтверджують або спростовують вказані документи. 
Інформація вчителя початкових класів ОСОБА_12 , що батько, баба та дід малолітнього ОСОБА_13 відвідували школу з метою побачити дитину свідчить саме про вчинення відповідачем перешкод у спілкуванні з дитиною, оскільки через блокування номерів телефонів позивачем та ігнорування відповідачем відвідувань місця мешкання дитини у призначений Органом опіки та піклування час, не існує інших способів побачити дитину, навіть щоб привітати з його днем народження або святом Нового року.
Доводи ОСОБА_1 про незгоду з оцінкою суду першої інстанції із результатами психологічної роботи з дитиною в КУ «Міський психіатричний диспансер» та Одеському міському центру соціальних служб для сім`ї дітей та молоді та наданому письмовому результату психоемоційного стану дитини, не ґрунтуються на вимогах закону.
Судом враховано положення ст. 157 СК України, згідно якої той з батьків, що проживає окремо від дитини, зобов`язаний приймати участь в її вихованні та має право та особисте спілкування з нею. Крім того, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права чинити перешкоди тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Крім того, частиною першою ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, набула чинності 27.09.1991 року) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
ОСОБА_14 не висловлював думку щодо участі батька у спілкуванні з ним та у його вихованні, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що психоемоційний стан дитини свідчить про те, що спілкування з батьком та бабусею з дідусем поза його бажанням не відповідає найкращим інтересам дитини, через що суд не врахував позицію відповідача про можливість та доцільність встановлення способу участі батька, бабусі та дідуся у спілкуванні з дитиною та у її вихованні лише за бажанням дитини.
Незрозуміло яку оцінку відеозапису повинен надати суд, який не є спеціалістом в галузі психології або психіатрії, та не може з цих причин надати об`єктивну оцінку відеозапису, крім того, викликає сумнів яких саме подій стосується відтворений ОСОБА_1 відеозапис, чого він стосується і коли зроблений. Водночас, під час відтворення вказаного відеозапису у судовому засіданні, побачене викликало занепокоєння за стан дитини та бездіяльність його матері, яка з метою створення штучного нібито доказу, цинічно здійснювала відеозапис замість заспокоєння дитини.
Ані висновком Органу опіки та піклування № Ф - 495 від 21.03.2018 р., ані рішенням суду від 31.07.2020, не передбачено обов`язок малолітнього ОСОБА_13 на побачення зі своїм батьком, дідом та бабою, а зобов`язано відповідачку не чинити перешкод у спілкуванні вказаних осіб з дитиною, рішення не порушує права дитини, а навпаки відновлює порушені права дитини, батька, діда та баби.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)
Судом першої інстанції встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.
ОСОБА_3 і ОСОБА_1 перебували у шлюбі з 28.08.2009 року 09.08.2012 року, в шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_5 (а.с.22-24 т.1).
Позивачі ОСОБА_2 і ОСОБА_4 є матір`ю та батьком позивача ОСОБА_3 , і, відповідно, бабусею ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.21 т.1).
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15.11.2012 року, яке змінено на підставі рішення апеляційного суду Одеської області від 05.02.2013 року, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти у розмірі 3/12 частини з усіх видів заробітку (доходів) для утримання сина ОСОБА_5 , щомісячно, починаючи з 03.07.2012 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с.106-108 т.1).
Висновком Органу опіки та піклування від 23.04.2013 року рекомендовано спосіб участі батька ОСОБА_3 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_9 шляхом встановлення систематичних побачень батька з дитиною щосуботи з 10.00 год. до 16.00 год., а також у святкові та інші дні за попередньою домовленістю сторін (а.с.27,28 т.1).
У грудні 2017 року, травні 2018 року і листопаді 2018 року позивачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 звертались до Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі з приводу перешкод, які чинила ОСОБА_1 щодо побачень з сином та онуком (а.с.30-36,68,69 т.1).
У травні 2018 року з приводу участі у вихованні дитини, позивач ОСОБА_3 звертався до Служби у справах дітей Одеської міської ради (а.с.78).
Висновком Органу опіки та піклування від 21.03.2018 року Ф- 495 рекомендовано спосіб участі баби ОСОБА_2 у вихованні малолітнього онука ОСОБА_9 шляхом встановлення систематичних зустрічей баби з онуком щосуботи з 15.00 год. до 18.00 год., а також у святкові дні та дні народження за попередньою домовленістю з матір`ю ОСОБА_1 (а.с.25,26,75,76 т.1).
Висновком Органу опіки та піклування від 16.11.2018 року Ф-3509 рекомендовано спосіб участі діда ОСОБА_4 у вихованні малолітнього онука ОСОБА_9 шляхом встановлення систематичних зустрічей діда з онуком щосуботи з 15.00 год. до 18.00 год., а також у святкові дні та дні народження за попередньою домовленістю з матір`ю ОСОБА_1 (а.с.67,82,83 т.1).
Судом апеляційної інстанції нові обставини не встановлювались і нові докази не досліджувались.
Між сторонами виникли правовідносини з приводу особистих немайнових прав та обов`язків батьків, інших членів сім`ї та родичів, які регулюються Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року (далі-Конвенція), СК України, Законом України «Про охорону дитинства» (далі-Закон).  
(доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції)
Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими (а.с.221-228 т.1).
Колегія суддів погоджується з висновками суду зважаючи на наступне.
Судом вирішені вимоги про зобов`язання не чинити перешкоди зустрічам й спілкуванню з дитиною батьку, бабі і діду та визначення способу її виховання.
Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини (ст. 9 ч.3, ст. 18 ч.1, ст. 27 ч.1 Конвенції).
Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (ст. ст. 141 ч.ч.1,2, 151 ч.1, 153 ч.1 СК України).
Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. За заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами (ст. ст. 157 ч.ч.1-3, 158 ч.ч.1,2, 159 ч.ч.1,2 СК України).
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини (ст. ст. 8, 11, 15 Закону).
При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ст. 19 ч.ч.4,5 СК України).
З матеріалів справи вбачається, що  ОСОБА_3 і ОСОБА_1 перебували у шлюбі з 28.08.2009 року 09.08.2012 року, в шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_16 . Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом із матір`ю ОСОБА_1 . Висновком Органу опіки та піклування від 23.04.2013 року рекомендовано спосіб участі батька ОСОБА_3 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_9 шляхом встановлення систематичних побачень батька з дитиною щосуботи з 10.00 год. до 16.00 год., а також у святкові та інші дні за попередньою домовленістю сторін. Протягом 2017-2018 років батько ОСОБА_3 звертався до Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі з приводу перешкод з боку ОСОБА_1 у побаченнях із сином, а у травні 2018 року з приводу участі у вихованні дитини, ОСОБА_3 звертався до Служби у справах дітей Одеської міської ради.
Визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею слід враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини.
Позивачі ОСОБА_2 і ОСОБА_4 є матір`ю та батьком позивача ОСОБА_3 , і, відповідно, бабою та дідом ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст. 159 цього Кодексу (ст. 257 ч.ч.1,2, 263 ч.1 СК України).
Висновком Органу опіки та піклування від 21.03.2018 року Ф- 495 рекомендовано спосіб участі баби ОСОБА_2 у вихованні малолітнього онука ОСОБА_9 шляхом встановлення систематичних зустрічей баби з онуком щосуботи з 15.00 год. до 18.00 год., а також у святкові дні та дні народження за попередньою домовленістю з матір`ю ОСОБА_1 . Висновком Органу опіки та піклування від 16.11.2018 року Ф-3509 рекомендовано спосіб участі діда ОСОБА_4 у вихованні малолітнього онука ОСОБА_9 шляхом встановлення систематичних зустрічей діда з онуком щосуботи з 15.00 год. до 18.00 год., а також у святкові дні та дні народження за попередньою домовленістю з матір`ю ОСОБА_1 . 
Протягом 2018 року позивачка ОСОБА_2 зверталась до Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі з приводу перешкод, які чинила ОСОБА_1 у побаченні з онуком.
Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі "Olsson v. Sweden" (N 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, § 90), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (§ 54 рішення ЄСПЛ від 07.12.2006 року № 31111/04 у справі "Хант проти України").
Суд першої інстанції, встановивши, що відповідачка ОСОБА_1 порушує права на спілкування та виховання батька дитини ОСОБА_3 , а також права на спілкування баби ОСОБА_2 і діда ОСОБА_4 , дійшов правильного висновку про задоволення позову із визначенням способу участі батька, баби та діда у вихованні й спілкуванні з дитиною шляхом встановлення днів та часу побачень із сином і онуком.
(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)
Доводи відповідачки у скарзі, що: відповідачі не довели факту того, що вона чинить перешкоди батьку, бабусі та дідусю у спілкуванні з дитиною; жодний висновок Органу опіки та піклування не містить посилання на встановлені перешкоди з боку відповідачки позивачам у спілкуванні з дитиною та її вихованні; ні батько ОСОБА_3 , ні баба ОСОБА_2 висновок органу опіки та піклування про визначення порядку їх участі у вихованні малолітнього ОСОБА_5 не дотримувалися і бажали бачитися з дитиною в ті дні та часи, коли бажають вони, їх не цікавило, що дитина хворіє, погано себе почуває, не бажає зустрічатися або дитина перебуває на навчанні у школі; твердження дідуся ОСОБА_4 , що вона перешкоджає йому у зустрічах і спілкуванню з онуком, ухиляється від виконання рішення Органу опіки та піклування є надуманими та неправдивими, оскільки копію висновку Органу опіку та піклування від 16.11.2018р. Ф-3509 вона отримала у грудні 2018 року а позов до суду подано 20.08.2018 року; відповідно до інформації вчителя початкових класів Одеської СШ №35 19.02.2018 р. та 05.04.2018 р., баба ОСОБА_2 та батько ОСОБА_3 приходили до шкоди і під час зустрічей дитина не проявляла радісних емоцій, а після зустрічей була засмучена; суд не надав оцінку результатам психологічної роботи з дитиною в КУ «Міський психіатричний диспансер» та Одеському міському центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді за результатами якої контакт з батьком та бабусею для дитини є непереборними труднощами (фрустрирующая ситуація), у дитини виявлено симптоми пригнічених негативних почуттів: страх, образа, пов`язаних з фігурою батька - реакції уникнення, ігнорування, а також відеозапису, демонстрація якого була здійснена у судовому засіданні; з урахуванням інтересів сина ОСОБА_9 , його психологічного стану, його інтересам будуть відповідати способи участі баби, батька та діда у його вихованні за наявності згоди матері ОСОБА_1 і згоди самої дитини, - до уваги не приймаються.
Матеріали справи містять належні і допустимі докази порушення прав на спілкування та виховання батька дитини ОСОБА_3 , а також прав на спілкування баби ОСОБА_2 , що вбачається з їхніх звернень до Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі. Та обставина, що дід ОСОБА_4 звернувся до Органу опіки та піклування з приводу встановлення порядку спілкування із онуком під час розгляду справи у суді, не є підставою для відмови йому у позові. У позовній заяві ОСОБА_4 зазначав, що він не має можливості спілкуватись із онуком з тих самих підстав, що і бабуся.
Визначаючи способи участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, а також діда і баби у спілкуванні з дитиною слід враховувати, що інтереси дитини не завжди можуть відповідати її бажанням, з урахуванням віку, стану здоров`я, психоемоційного стану дитини.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст. 77, 81, 89 ЦПК України).
Відповідачка не надала суду достатніх доказів для ствердження того, що участь батька, дата та баби у спілкуванні та вихованні дитини можлива лише за бажанням дитини, а також, що між батьком, бабою і дідом та дитиною існують стійкі психоемоційні перешкоди у спілкуванні.
Лист Служби у справах дітей Одеської міської ради від 05.06.2018 року (а.с.118), а також лист Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі від 30.06.2018 року (а.с.119) свідчать лише про те, що між сторонами дійсно існує конфлікт з приводу спілкування та виховання дитини.
За результатами дослідження психоемоційного стану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проведеного у січні 2019 року Одеським міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді надано висновок про те, що: для зменшення рівня тривоги, гармонійного розвитку дитини батькам необхідно вирішити конфліктну ситуацію між собою та не втягувати у неї дитину, родині рекомендована процедура медіації; батькам рекомендовано звернути увагу на те, що ОСОБА_9 потребує додаткової уваги та втручання у його внутрішні переживання без критики та оцінювання; для гармонізації емоційного стану дитини проведення психологічної роботи (а.с.140-142).
Комунальна установа міський психіатричний диспансер, за результатами обстеження дитини ОСОБА_5 20.04.2018 року психологом диспансеру надала рекомендації про те, що: необхідно огородити дитину від впливу конфлікту дорослих, враховувати особисті особистості хлопчика (вразливість) у процесі виховання (а.с.146).
Зважаючи на те, що дитина постійно проживає разом із матір`ю і саме з нею у дитини тісний психоемоційний зв`язок, тому обумовлення побачень батька, баби та діда з дитиною виключно за бажанням дитини може призвести до унеможливлення реалізації батьком, бабою і дідом своїх прав на участь у вихованні та побаченні з дитиною.
У справі, яка переглядається, малолітній ОСОБА_3 не висловлював думку щодо участі батька у спілкуванні з ним та у його вихованні, суд не встановив на підставі належних та допустимих доказів, що психоемоційний стан дитини свідчить про те, що спілкування з батьком поза його бажанням не відповідає найкращим інтересам дитини, а отже висновки суду першої інстанції, з якими погодився апеляційний суд, про можливість та доцільність встановлення способу участі батька у спілкуванні з дитиною та у її вихованні лише за бажанням дитини ґрунтуються на припущеннях, не підтверджені належними та допустимими доказами (постанова Верховного Суду від 01.07.2020 року по справі №138/96/17).
Доводи позивачів у відзиві на скаргу про відсутність підстав для зміни рішення суду із визначенням, що спілкування і виховання дитини має бути лише за бажанням самої дитини, прийняті до уваги і є підставою для залишення без змін рішення суду.
(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)
Відповідачка порушила право позивачів на спілкування і виховання дитини, тому порушене право позивачів захищено судом шляхом задоволення позову.
(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції)
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ч.1 ЦПК України).
Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову, суд ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду – без змін. 

СУДОВІ ВИТРАТИ 
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.ч.1,2 ЦПК України).
Колегія суддів залишає апеляційну скаргу без задоволення, тому відповідачка не має права на відшкодування судових витрат. Судові витрати позивачів підлягають вирішенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА
Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, 
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31 липня 2020 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови суду складено 30.04.2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Г.Я. Колесніков

Є.С. Сєвєрова