КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

справа №359/3505/2020                                                                              Головуючий у І інстанції - Семенюта О.Ю.
апеляційне провадження №22-ц/824/8267/2021                                      Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ 
 
08 червня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
судді-доповідача Приходька К.П., 
суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,
за участю секретаря Немудрої Ю.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1  на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 лютого 2021 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про стягнення матеріальної допомоги при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,
за заявою Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про відстрочення (розстрочення) виконання рішення суду, - 
 
встановив:
 
У лютому 2021 року Державне підприємство обслуговування повітряного руху України звернулося до Бориспільського міськрайонного суду Київської області із заявою про відстрочення (розстрочення) виконання рішення суду, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 жовтня 2020 року, з Украероруху на користь ОСОБА_1 було стягнуто середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 28 квітня 2020 року по 05 жовтня 2020 року включно в розмірі 252247,80 грн., з утриманням обов`язкових податків та зборів в порядку, визначеному Податковим кодексом України, матеріальну допомогу при звільненні працівника за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, у якого при прийомі на роботу в підприємство оформлена пенсія, в розмірі 378960 грн., моральну шкоду в розмірі 10000 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн. та 420,40 грн. 
Постановою Київського апеляційного суду від 04 лютого 2021 року було змінено рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 жовтня 2020 року в частині вирішення вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, зменшено такий розмір із суми 252247,80 грн. до суми 65000 грн. 
В іншій частині рішення залишено без змін. 
На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з 12 березня 2020 року на всій території України запроваджено карантин. 
З 17 березня 2020 року були закриті пункти пропуску через державний кордон України для здійснення регулярного пасажирського сполучення. 
У зв`язку з забороною авіасполучення в період карантину та падіння обсягів повітряного руху в повітряному просторі України на 95% Украерорух був змушений вжити ряд антикризових заходів на підприємстві, зокрема знижено оплату праці операційного персоналу, знижено експлуатаційні витрати до мінімально можливого рівня, призупинено інвестиційну діяльність.
З урахуванням наведеного, просило постановити ухвалу про відстрочення (розстрочення) виконання рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 жовтня 2020 року, а саме строком на 24 місяці.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 лютого 2021 року заяву задоволено частково. 
Виконання рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 жовтня 2020 року, частково зміненого постановою Київської апеляційного суду від 04 лютого 2021 року, у справі №359/3505/20, яким з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України стягнуто на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 65000 грн., матеріальну допомогу при звільненні працівника за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, у якого при прийомі на роботу в підприємство оформлена пенсія, в розмірі 378 960 грн., моральну шкоду в розмірі 10000 грн., витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 1261,20 грн. - розстрочено на 6 місяців з дня набрання ухвалою суду законної сили, шляхом щомісячного стягнення з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на користь ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 75870 гривень 20 копійок. 
Сума, яка підлягає до стягнення на користь ОСОБА_1 визначена без утримання обов`язкових податків та зборів.
В задоволенні іншої частини заяви відмовлено.
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилався на те, що відповідно до ч. 5 ст. 435 ЦПК України, розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови, і перебіг цього строку розпочинається саме з дня ухвалення судового рішення в справі, а не з дня постановлення ухвали про надання розстрочки. 
Отже, суд першої інстанції не врахував зазначене положення закону та надав заявнику максимальну розстрочку виконання судового рішення з моменту набрання законної сили ухвалою суду про надання такої розстрочки.
Зазначив, що в листі Украероруху №1-17.4/6412/20 від 28 травня 2020 року про надання інформації зазначено, що:
- станом на 21 квітня 2020 року (дата видачі наказу про звільнення) залишок коштів на рахунках Украероруху, у тому числі валютних, складає 82864542,20 грн.; 13121,49 USD; 6106659,84 EUR (у тому числі на резервному рахунку обслуговування боргу - 2508902,26 EUR); 1630,83 GBP;
- станом на 28 квітня 2020 року (дата звільнення) залишок коштів на рахунках Украероруху, у тому числі валютних складає: 26121738,27 грн.; 14557,49 USD; 6711218,44 EUR (у тому числі на резервному рахунку обслуговування боргу - 2508902,26 EUR); 1630,83 GBP.
Вищезазначене свідчить про наявну можливість у боржника виконати судове рішення.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд не врахував положення ч.4 ст.435 ЦПК України, а саме ступінь вини боржника у виникненні спору, суть якого полягала в невиплаті працівникам матеріальної допомоги у зв`язку із звільненням, що є заробітною платою у розумінні законодавства України.
Посилається апелянт і на ст.124 Конституції України та судову практику ЄСПЛ щодо обов`язковості судового рішення.  
Просив скасувати ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 лютого 2021 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про відстрочку (розстрочку) виконання судового рішення.
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.
Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 жовтня 2020 року, з Украероруху на користь ОСОБА_1 було стягнуто середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 28 квітня 2020 року по 05 жовтня 2020 року включно в розмірі 252247,80 грн., з утриманням обов`язкових податків та зборів в порядку, визначеному Податковим кодексом України, матеріальну допомогу при звільненні працівника за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, у якого при прийомі на роботу в підприємство оформлена пенсія, в розмірі 378960 грн., моральну шкоду в розмірі 10000 грн., витрати по сплаті судового збору на загальну суму 1261,20 грн.
Постановою Київського апеляційного суду від 04 лютого 2021 року було змінено рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 жовтня 2020 року в частині вирішення вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, зменшено такий розмір з суми 252247,80 грн. до суми 65000 грн. В іншій частині рішення залишено без змін.
Також встановлено, що у зв`язку з закриттям пунктів пропуску через державний кордон України для здійснення регулярного пасажирського сполучення згідно з рішенням Ради національної безпеки та оборони від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», обсяг повітряного трафіку зменшився на 95%.
З огляду на невизначеність тривалості карантинних заходів в Україні та світі робочою групою з оперативного реагування на кризові ситуації фінансово-економічного характеру Украероруху було прийнято рішення, оформлене протоколом №2 від 18 березня 2020 року, щодо запровадження на підприємстві простою з оплатою праці працівників у розмірі 2/3 посадового окладу, встановлення індивідуальних графіків присутності на робочому місці для окремих категорій працівників, а також щодо здійснення лише обов`язкових виплат відповідно до п.14.1 колективного договору, які не пов`язані з перевищенням законодавчо-правових норм.
Відповідно до наказу Украерорух №1041 від 28 жовтня 2020 року, з 01 січня 2021 року були змінені істотні умови праці всім працівникам Украероруху, а саме встановлено неповний робочий час 0,5 норми тривалості робочого часу, затвердженої на 2021 рік.
Крім того, 10 липня 2020 року між Украерорух та Європейським банком реконструкції та розвитку підписано Кредитну угоду на 25 млн. євро для підтримання ліквідності підприємства та поповнення обігових коштів.
Зі звітів про рух грошових коштів (за прямим методом) вбачається, що за перше півріччя 2020 року чистий рух грошових коштів підприємства становив - 418609 грн. В той же час цей показник діяльності підприємства за аналогічний період попереднього року становив - 991125 грн.
Відповідно до звіту про фінансові результати Украероруху за 2020 рік, сукупний дохід за 2020 рік становив 1488387000 грн. В той же час цей показник діяльності підприємства за аналогічний період попереднього року становив - 1122989000 грн.
Вказані обставини на думку суду першої інстанції свідчать про тяжкий фінансовий стан підприємства, що склався внаслідок надзвичайних та непередбачуваних подій, та перешкоджає Украероруху виконати рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 жовтня 2020 року.
Постановляючи ухвалу про часткове задоволення заяви Украероруху про відстрочення (розстрочення) виконання рішення суду, районний суд виходив також з того, що рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 жовтня 2020 року є не єдиним про стягнення з Украероруху матеріальної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тоді як одночасне примусове стягнення грошових коштів з Украероруху на підставі судових рішень призведе ще до більшого погіршення фінансового становища підприємства. 
На переконання суду першої інстанції, стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі 75870 гривень 20 копійок щомісячно, не буде порушувати права ОСОБА_1 на своєчасну та у повному обсязі виплату матеріальної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та водночас зменшить рівень фінансового навантаження на Украерорух.
Проте, з такими висновками колегія суддів погодитись не може, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи, а також не узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.
Відповідно до ч.ч.1,2,5,7 ст.435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. 
Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. 
Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. 
Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.
Таким чином, виходячи із структурного аналізу ст.435 ЦПК України, перебіг річного строку для розстрочки або відстрочки виконання судового рішення розпочинається з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови, про розстрочку або відстрочку виконання якого судом постановляється відповідна ухвала.
Наведені положення закону залишилися поза увагою суду першої інстанції та помилково постановлено ухвалу, якою розстрочено виконання рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 жовтня 2020 року на 6 місяців з дня набрання ухвалою суду законної сили.
Крім цього, апеляційний суд не може в повній мірі погодитися з висновками районного суду про те, що вкрай тяжкий фінансовий стан підприємства, викликаний надзвичайними подіями у 2020 році, об`єктивно перешкоджає ДП «Украерорух» безперешкодно виконати судове рішення, яке є не єдиним, оскільки впродовж 2020 - 2021 років Бориспільський міськрайонний суд ухвалив судові рішення про стягнення матеріальної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку у 29 цивільних справах на суму понад 10 млн. грн., і одночасне примусове стягнення цих коштів може призвести до невідворотного небезпечного наслідку, що полягає в остаточному припиненні діяльності підприємства.
Постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року № 83 затверджено перелік об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, до якого входить в тому числі ДП «Украерорух».
Відповідно до Статуту ДП «Украерорух», затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 06 квітня 2016 року № 137, Украерорух є державним унітарним підприємством, яке діє як державне комерційне підприємство та входить до сфери управління Міністерства інфраструктури України.
Згідно п.9.2 Статуту прибуток підприємства формується за рахунок надходжень від провадження господарської діяльності після покриття матеріальних та прирівняних до них витрат, витрат на оплату праці, сплати відсотків за кредитами банків, сплати передбачених законодавством податків та інших доходів до бюджету, відрахувань до цільових та інших фондів, залишається у повному його розпорядженні та використовується відповідно до законодавства.
Згідно п.4.3 Статуту джерелами формування майна підприємства є: державне майно, передане підприємству Уповноваженим органом управління та іншими суб`єктами; доходи, одержані від реалізації продукції, робіт, послуг, інших видів господарської діяльності підприємства; доходи від цінних паперів; кредити банків та інших кредиторів; капітальні вкладення і дотації з бюджетів; майно, придбане в інших суб`єктів господарювання, організацій та громадян у встановленому законодавством порядку; інші джерела, не заборонені законодавством.
Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.
Відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
За приписами ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року по справі «Шмалько проти України» (заява №60750/00) зазначено, що для цілей ст.6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина «судового розгляду».
У рішенні від 17 травня 2005 року по справі «Чіжов проти України» (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Відповідно до змісту рішення від 20 липня 2004 року Європейського суду з прав людини «Шмалько проти України» право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).
У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що право на доступ до суду включає право на своєчасне виконання рішення (рішення у справі «Трихліб проти України», заява №58312/00, пп.25-32, від 20 вересня 2005 року, у справі «Іммобіліаре Саффі проти Італії», заява №22774/93, ЄСПЛ 1999-V, п.66).
Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.
Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, не своєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру...», а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.
Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежить, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.
Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання розстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.
Відповідно до ч.3,4 ст.435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Разом із тим судом першої інстанції не перевірено на підставі всіх наявних в матеріалах справи доказів наявності виняткових обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, станом на момент розгляду заяви ДП «Украерорух» про розстрочення виконання судового рішення.
Посилання відповідача на нестабільний фінансовий стан підприємства як не підтверджують, так і не спростовують наявності виключних обставин, які істотно ускладнюють або унеможливлюють виконання рішення суду.
Більше того, апеляційний суд враховує, що згідно пояснювальної записки до фінансового плану ДП «Украерорух» на 2021 рік, підприємством у 2021 році планується отримання чистого прибутку у розмірі 4,1 млн. грн.
Відтак, ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 лютого 2021 року не можна вважати законною та обґрунтованою, вона не може залишатись в силі та підлягає скасуванню.
Розглядаючи по суті заяву ДП «Украерорух» про відстрочення (розстрочення) виконання рішення суду, апеляційний суд виходить із того, що наявності виняткових обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, заявником надано не було, а тому підстави для відстрочення (розстрочення) виконання рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 жовтня 2020 року, яким з ДП «Украерорух» на користь ОСОБА_1 стягнуто матеріальну допомогу при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відсутні.
За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України - скасуванню, оскільки постановлена в результаті неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи, та порушенням норм процесуального права, із прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні заяви про відстрочення (розстрочення) виконання рішення суду.
Керуючись ст.ст.367,374,376,381-384, ЦПК України, суд, -
  
постановив:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 лютого 2021 року скасувати і прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні відстрочення (розстрочення) виконання рішення суду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.
Повний            текст постанови складено 10 червня 2021 року.

Суддя-доповідач                                                      К.П. Приходько

Судді                                                                         Т.О. Писана

С.О. Журба