ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 квітня 2021 року                                                                                      Справа № 918/1013/20 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Тимошенко О.М., суддя Юрчук М.І. ,  суддя Крейбух О.Г. 
секретар судового засідання Котюбіна А.О. 
за участю представників сторін:
від позивача: Леошек О.В.,
від відповідача: Семенюк З.М., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Жука Дмитра Васильовича на рішення Господарського суду Рівненської області, ухваленого 21.12.2020 суддею Войтюком В.Р., повний текст складено 23.12.2021 у справі № 918/1013/20 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Редітум" 
до Фізичної особи-підприємця Жука Дмитра Васильовича
про стягнення заборгованості в сумі 352 473,74 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Редітум" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача Фізичної особи-підприємця Жука Дмитра Васильовича (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 352 473 грн. 74 коп.
В обґрунтування позовної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю "Редітум" посилається на неналежне виконання Фізичною особою-підприємцем Жука Дмитра Васильовича зобов`язань за договором оренди нежитлового приміщення № 012 від 01 грудня 2018 року, що у свою чергу призвело до виникнення заборгованості в сумі 352 473 грн. 74 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача.
Рішенням Господарського суду Рівненської області від 21.12.2020 у справі № 918/1013/20 позов задоволено. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Жука Дмитра Васильовича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Редітум" 171 000 (сто сімдесят одна тисяча) грн. 00 коп. заборгованості по орендній платі, 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. штрафу; 2 103 (дві тисячі сто три) грн. 90 коп. інфляційних втрат, 25 549 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот сорок дев`ять) грн. 76 коп. пені, 3 820 (три тисячі вісімсот двадцять) грн. 08 коп. 3 % річних та 5 286 (п`ять тисяч двісті вісімдесят шість) грн. 87 коп. судових витрат.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Фізична особа-підприємець Жук Дмитро Васильович звернувся до суду з апеляційною скаргою від 18.01.2020, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 21.12.2020р. у справі №918/1013/20 та ухвалити нове, яким відмовити ТОВ «РЕДІТУМ» в задоволенні позову у зв`язку із його безпідставністю та необґрунтованістю.
В обгрунтування вимог поданої скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки поданим позивачем доказам в підтвердження вимог. Зокрема, надані позивачем виписки з банківських рахунків та копії платіжних доручень свідчать про відсутність заборгованості зі сплати орендної плати. При цьому загальна сума сплачених коштів вказує на наявність переплати в сумі 12373,00 грн. Відтак не зрозуміло на підставі яких доказів судом встановлено заборгованість зі сплати орендної плати, а також підтверджено правильність нарахування штрафних санкцій. Одночасно просить застосувати скорочені строки позовної давності до вимог про стягнення штрафних санкцій. Враховуючи, що про розгляд справи в суді першої інстанції відповідач не був повідомлений, що унеможливило подання доказів на спростування вимог, останній долучає до скарги копії платіжних доручень в підтвердження відсутності заявленої заборгованості.
Позивач проти доводів скаржника заперечує мотивуючи тим, що за умовами договору оренди відповідач (орендар) окрім сплати орендних платежів зобов`язувався також здійснити компенсацію експлуатаційних витрат та комунальних послуг. Під сплатою такої компенсації позивач вважає здійснені відповідачем оплати з призначенням платежу "часткова оплата оренди згідно договору № 012 від 01.12.2018". Оскільки питання розмежування платежів в суді першої інстанції не виникало, просить долучити додаткові докази - копії актів здачі-приймання робіт (наданих послуг), в яких відображено суми відшкодування вартості електроенергії. З урахуванням наведеного вважає позовні вимоги обгрунтованими, а доводи апелянта безпідставними.
За умовами ст.. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Зважаючи, що скаржник не приймав участі під час розгляду спору в суді першої інстанції, суд приймає до дослідження подані останнім докази в підтвердження здійснених оплат по договору. Разом з цим судом відмічається, що додані апелянтом платіжні доручення відображені в наданих позивачем банківських виписках про рух коштів по рахункам. 
Також судом приймається до уваги клопотання позивача про долучення доказів в підтвердження обставин проведення відшкодування експлуатаційних витрат та комунальних послуг, оскільки вказані обставини не були предметом дослідження в суді першої інстанції, однак стосуються фактів на які сторона посилається в апеляційній скарзі.
Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, 01 грудня 2018 року між Товариство з обмеженою відповідальністю "Редітум" (далі - орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Жуком Дмитром Васильовичем укладений договір № 012 оренди нежитлового приміщення (далі - договір) та акт прийому-передачі нежитлового приміщення, як додаток до договору.
За умовами договору орендодавець зобов`язався передати у строкове платне користування, а орендар прийняти та використовувати нежитлове приміщення, на умовах, зазначених в даному договорі. Приміщення, що передавалося в оренду (далі - об`єкт оренди) є частиною нежитлової будівлі (ковбасного цеху-бані) і знаходиться за адресою: вул. Шкільна, буд. 7, с. Тайкури, Рівненський р-н. Рівненська обл.
Об`єкт оренди складається із наступних нежитлових приміщень: нежитлове приміщення № 1, загальною площею 105,7 м2 та нежитлове приміщення № 2, загальною площею 65,6 м2 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - 291584756246 (п. 1.1 та 1.2 договору).
Згідно п. 1.3. договору, загальна площа об`єкту оренди становить 171,3 м2.
Відповідно до п. 1.4. договору, орендар використовує об`єкт оренди для розміщення ковбасного цеху.
Порядок передачі приміщення від орендодавця до орендаря передбачено розділом № 4 договору, а саме пунктами 4.1. та 4.2. договору, згідно яких, орендодавець зобов`язався передати орендареві об`єкт оренди в строки, передбачені даним договором у належному стані. Об`єкт оренди передавався орендареві відповідно до акту прийому передачі нежитлового приміщення. Акт прийому-передачі до даного договору з підписами та печатками представників сторін є документом, який свідчить про передачу об`єкта оренди орендареві.
Орендна плата починає нараховуватись з дати фактичного початку використання об`єкта оренди орендарем. Датою фактичного початку використання об`єкту оренди вважається дата підписання сторонами акту прийому-передачі об`єкту оренди (п. 3.2. договору).
Згідно з п. 3.1. договору, сторони домовилися, що розмір орендної плати становить щомісячно 15 000 грн. 00 коп. (без ПДВ).
Орендар зобов`язаний щомісячно сплачувати орендну плату авансом не пізніше як 10 числа кожного місяця, що передує розрахунковому (п.п. 2.3.2. п. 2.3. договору).
Відповідно до умов договору, крім орендної плати, орендар взяв на себе зобов`язання по компенсації експлуатаційних витрат та комунальних послуг на підставі рахунків, які надаються орендодавцем, протягом 5 банківських днів з моменту виставлення рахунків, але не пізніше як до 10 числа кожного місяця. У випадку не отримання орендарем рахунку за комунальні платежі від орендодавця до граничного строку сплати орендної плати. Орендар здійснює платежі згідно показників лічильника.
На виконання умов договору оренди нежитлового приміщення позивач зазначає, що передав, а відповідач прийняв нежитлові приміщення за адресою: вул. Шкільна, буд. 7, с. Тайкури, Рівненський р-н., Рівненська обл., загальною площею 171,3 м2.
Однак, починаючи з січня 2019 року відповідач почав систематично порушувати строки сплати орендної плати, чим допускав порушення умов договору.
Після закінчення строку дії договору (строк дії договору один рік) орендар продовжив користуватися об`єктом оренди, а відповідно до пункту 6.5. договору передбачено, якщо орендар продовжує користуватися об 'єктом оренди після закінчення строку договору, то, за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом п 'яти днів з моменту припинення дії договору, цей договір вважається поновленим на наступний календарний рік на тих самих умовах.
З метою врегулювання ситуації щодо погашення заборгованості по орендній платі позивачем 04 травня 2020 року надіслано відповідачу претензію на суму 225 571 грн. 79 коп. № 04/05.
Дана претензія надіслана листом з описом вкладеного на фактичну адресу здійснення підприємницької діяльності відповідача.
Проте, дана претензія відповідачем проігнорована та не взята до уваги оскільки жодної відповіді на претензію позивачу не надходило, так само як і оплати заборгованості по орендній платі.
Із урахуванням значної суми заборгованості по сплаті орендної плати та не бажання відповідачем вирішення даної ситуації в позасудовому порядку, позивачем прийнято рішення скористатися своїм правом передбаченим чинним законодавством України та умовами договору, щодо односторонньої відмови від договору.
21 вересня 2020 року позивачем надіслано відповідачу повідомлення № 21/09-20 про односторонню відмову від договору оренди нежитлового приміщення № 012 від 01 грудня 2018 року з вимогою звільнити орендоване майно та погасити заборгованість по орендній платі в сумі 255 000 грн. 00 коп.
Враховуючи викладені обставини та прострочення у розрахунках за договором, позивач просить стягнути з відповідача основний борг, пеню, інфляційні та три проценти річних за порушення строків проведення оплати оренди нежитлового приміщення.
Наведені обставини стали причиною звернення позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.
Місцевий господарський суд вказав, що в підтвердження вказаних обставини суду надано наступні докази, а саме: договір оренди нежитлового приміщення від 01 грудня 2018 № 012; акт прийому-передачі приміщення від 01 грудня 2018 року; акт здачі-прийняття робіт № ОУ-0000004 від 30 квітня 2019 року; акт здачі-прийняття робіт № ОУ-0000006 від 31 травня 2019 року; акт здачі-прийняття робіт № ОУ-0000008 від 30 червня 2019 року; акт здачі-прийняття робіт № ОУ-00000010 від 31 липня 2019 року; акт здачі-прийняття робіт № ОУ-00000012 від 31 серпня 2019 року; акт здачі-прийняття робіт № ОУ-00000014 від 30 вересня 2019 року; акт здачі-прийняття робіт № ОУ-00000016 від 31 жовтня 2019 року; акт здачі-прийняття робіт № ОУ-00000018 від 30 листопада 2019 року; акт здачі-прийняття робіт № ОУ-00000020 від 31 грудня 2019 року; копію претензії на суму 225 571 грн. 79 коп. № 04/05 від 04 травня 2020 року.
На підставі останніх судом встановлено: факт виникнення між сторонами договірних відносин по оренді нежитлового приміщення; факт передачі позивачем нежитлового приміщення в оренду та належне виконання останнім умов договору; факт неналежного виконання відповідачем договірних зобов`язань по оплаті договору оренди нежитлового приміщення. Згідно до актів здачі-прийняття робіт (вказані акти підписані та не заперечені відповідачем) станом час звернення позивачем з позовом до суду заборгованість відповідача перед останнім за орендну нежитлового приміщення становить 171 000 грн. 00 коп.
При цьому судом першої інстанції встановлено, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази повної сплати заборгованості відповідачем, внаслідок чого в частині стягнення основної суми заборгованості по орендній платі 171 000 грн. 00 коп. вимоги підлягають задоволенню.
Колегія суддів вважає вказані висновки суду помилковими, оскільки останнім залишено поза увагою додані позивачем до позовної заяви виписки з банківських рахунків в АТ "Приватбанк" за період з 01.12.2018 по 19.10.2020 та ПУМБ в м. Рівне за період з 25.04.2019 по 13.10.2020 щодо надходження коштів за договором оренди від контрагента ФОП Жук Д.В.
Зокрема, з виписки по рахунку позивача в АТ "Приватбанк" вбачається, що з 01.12.2018 по 20.03.2019 (4 місяці оренди) відповідачем сплачено кошти в загальній сумі 94927,50 грн. при необхідній сплаті в розмірі 60000,00 грн. (15000,00 грн. в місяць).
Тобто станом на 31.03.2019 переплата по орендній платі склала 34927,00 грн. 
В квітні 2019 року було змінено власника товариства, а також реквізити для сплати коштів за договором оренди з АТ "Приватбанк" на ПУМБ в м. Рівне. Вказані обставини не відображені у вигляді змін до договору оренди, однак останні не заперечуються сторонами. 
Сплата коштів за оренду приміщення за квітень 2019 відсутня в банківських виписках. Натомість позивачем додано акт ОУ-0000004 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.04.2019, згідно якого надано послуги з оренди приміщення на суму 15000,00 грн. та сторони претензій одна до одної не мають.
З виписки по рахунку в ПУМБ м. Рівне вбачається, що за період з 08.05.2019 по 17.09.2020 (17 місяців оренди) відповідачем сплачено за оренду кошти в загальній сумі 246146,00 грн. 
Окрім цього, з травня 2020 по вересень 2020 відповідачем здійснено оплату 79250,51 грн. з призначенням платежу "за електроенергію" та "комунальна компенсація". 
Відтак з наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що відповідач з грудня 2018 по вересень 2020 (22 місяці оренди) сплатив кошти за оренду в загальній сумі 341073,00 грн.
Враховуючи визначений п. 3.1 договору розмір орендної плати в сумі 15000,00 грн. в місяць, відповідачу протягом дії договору належало сплатити кошти в розмірі 330000,00 грн., що свідчить про наявність переплати в сумі 11073,00 грн.
Твердження позивача про те, що сплачені відповідачем кошти з призначенням платежу "оплата за оренду згідно договору" ним враховувались як орендні платежі, а кошти з призначенням платежу "часткова оплата за оренду згідно договору" враховуються як компенсація комунальних послуг, судовою колегією до уваги не приймаються.
Відповідно до п. 3.7 "Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті" (затвердженої постановою Правління НБУ від 21.04.2004 № 22) реквізит "призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу.
Як свідчать матеріали справи, відповідач протягом поточного місяця оренди здійснював від одного до чотирьох платежів (різними сумами). Тому відображення в платіжних дорученнях призначення платежу "оплата за оренду" та "часткова оплата за оренду" є цілком логічним і не свідчить про спрямування коштів на інші потреби.
Судом також відмічається, що сторонами в договорі не конкретизовано склад експлуатаційних витрат та комунальних послуг, їх орієнтовну (розрахункову) місячну вартість. Відсутні будь-які дані показників лічильників як на момент передачі майна в оренду, так і на момент припинення правовідносин. Відсутні докази виставлення рахунків позивачем за компенсацію комунальних послуг згідно п. 3.4 договору.
За таких обставин у суду відсутні підстави вважати, що окремо сплачені відповідачем платежі на суму 79250,51 грн. з призначенням "за електроенергію" та "комунальна компенсація" є недостатніми і врахуванню потребують інші оплати (зокрема з призначенням "часткова оплата за оренду").
Отже, з доданих до позовної заяви доказів вбачається, що відповідачем в повній мірі виконані договірні зобов`язання зі сплати орендної плати, а вимоги позивача про наявність заборгованості в сумі 171000,00 грн. не підтверджені та спростовуються вищенаведеним.
Також колегія суддів не приймає до уваги додані позивачем акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), оформленням яких, на думку позивача, підтверджується узгоджений розмір сплаченої орендної плати.
Виходячи з положень договору, між сторонами виникли правовідносини з оренди (найму), що регулюються ст.ст. 283-291 ГК України, ст.ст. 759-786, 793-797 ЦК України. Положення зазначених норм не передбачають оформлення між сторонами договору оренди актів здачі-прийняття робіт (надання послуг). Складанням таких актів засвідчується виконання зобов"язань у правовідносинах підряду, будівельного підряду, надання послуг (перевезення, експедирування, зберігання).
Згідно загальних положень у правовідносинах оренди одна сторона (орендодавець)  передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Розмір орендної плати та строки її внесення встановлюються договором. Тобто виконання орендних зобов`язань підтверджується фактами передачі майна (для орендодавця) та сплатою орендної плати (для орендаря). Відповідно доказове значення мають акти приймання-передачі майна та платіжні доручення (прибуткові касові ордери, тощо). Акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) в даних правовідносинах жодного доказового значення не мають оскільки не відповідають суті правовідносин.
Аналогічно судом не приймаються до уваги Акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) які подані позивачем до суду апеляційної інстанції в якості підтвердження виставлених рахунків про відшкодування вартості електроенергії.
За умовами ст.ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, як4і входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.  
Таким чином доводи апелянта суд вважає обгрунтованими, а позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 171000,00 грн. заборгованості по орендній платі безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Вимоги позивача в частині нарахованих сум пені в розмірі 25549,76 грн., інфляційних в сумі 2103,90 грн., 3% річних в сумі 3820,08 грн. та штрафу в сумі 150000,00 грн. задоволенню не підлягають, оскільки розрахунки здійснені без врахування сплачених відповідачем коштів з призначенням платежу "часткова оплата за оренду згідно договору". Зважаючи, що протягом дії договору авансована відповідачем орендна плата періодично вносилась в значно більшому розмірі від встановленої договором, проведені позивачем нарахування штрафних санкцій не відповідають фактичним оплатам та визначеним періодам прострочення.
З урахуванням наведеного судова колегія вважає, що місцевий господарський суд дійшов помилкових висновків під час вирішення даного спору через недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими. Відтак рішення Господарського суду Рівненської області від 21.12.2020 у справі № 918/1013/20 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в позові.    
Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд
                 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Жука Дмитра Васильовича задоволити. 
Рішення Господарського суду Рівненської області від 21 грудня 2020 року у справі №918/1013/20  скасувати. Прийняти нове рішення. 
В позові відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Справу №918/1013/20 повернути до Господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "26" квітня 2021 р.

Головуючий  суддя                                                                      Тимошенко О.М. 

        Суддя                                                                                              Юрчук М.І.  

Суддя                                                                                              Крейбух О.Г.