П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

_________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

25 травня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/598/20	
Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г.П.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Домусчі С.Д.
суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,
за участю секретаря судового засідання – Тутової Л.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Подільського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

           25.01.2020 року позивач – ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Подільського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України, в якому просив суд:
          - визнати протиправною та скасувати постанову від 03.04.2019 року про заборону в`їзду в Україну строком на п`ять років;
          -  визнати протиправним та скасувати рішення від 03.04.2019 року про примусове повернення до країни походження.
          Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без розгляду.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, які мають значення для правильного вирішення питання щодо  поважності причин пропуску строку звернення до суду, просить скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити на розгляд до суду першої інстанції.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що під час затримання позивач був позбавлений можливості отримати правову допомогу, а рішення про примусове повернення оголошується та видається іноземцю в присутності перекладача, але в цьому випадку участь перекладача не була забезпечена.
У відзиві на апеляційну скаргу, Подільський прикордонний загін, посилаючись на  безпідставність доводів апеляційної скарги та їх спростування  матеріалами справи просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу – без змін.
Учасники справи, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились, у зв`язку з чим відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, справа розглянута апеляційним судом у відкритому судовому засіданні без здійснення  фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та з урахуванням приписів ч. 2 ст. 308 КАС України, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Суд встановив, що предметом спору в цій справі є:
- рішення Подільського прикордонного загону, винесене у м. Подільську, без номеру від 03.04.2019 р. про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства  - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 22, 86), яким вирішено примусово повернути до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та  зобов`язано його  покинути територію України 03.04.2019 року;
- постанова Подільського прикордонного загону, винесена у м. Подільск, без номеру від 03.04.2019 року про заборону в`їзду в Україну (а.с. 21, 87), якою заборонено громадянину Республіки Молдова ОСОБА_1 в`їзд в Україну строком на п`ять років.
З відповідним адміністративним позовом позивач звернувся через свого представника – адвоката Федоренка Ю.М. (а.с.  8-11).
Адміністративний позов поданий до суду першої інстанції засобами поштового зв`язку 25.01.2020 року (а.с.  39-45).
Постановляючи ухвалу про залишення адміністративного позову  без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що  позивач отримав оскаржувані рішення та постанову у день їх винесення 03.04.2019 року та був ознайомлений з їх змістом, що підтверджено матеріалами справи, а подана заява про поновлення строку звернення до суду не містить поважних причин пропуску строку звернення до суду з позовом.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. 
Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
За приписами частини 1 статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України  позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Зазначеною статтею визначаються строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом з метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням.
Відповідно до ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Тобто, початок строку визначено альтернативно - це день, коли особа: дізналася або повинна була дізнатися про порушення. При цьому, йдеться не про те, коли особа з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням, а про те, коли вона дізналася про ці рішення, дії чи бездіяльність.
Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Тобто, у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для розгляду справи є лише наявність поважних причин, а саме: обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
Водночас, при визначенні початку перебігу строку для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи суд має з`ясувати момент, коли особа фактично дізналась або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, або бездіяльності), а не коли така особа з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.
Позивач оскаржує постанову Подільського прикордонного загону про заборону в`їзду в Україну строком на 5 років - ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина Молдови НОМЕР_1 , виданий 22.12.2017 року, ASP;  та рішення Подільського прикордонного загону про примусове повернення до країни походження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які прийняті 03.04.2019 р. 
Відповідачем акцентовано увагу на тому, що ОСОБА_1 визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП (незаконне перетинання та спроба або спроба незаконного перетинання державного кордону України). 
Великомихайлівським районним судом Одеської області 03.04.2019 р. у справі №498/275/19 винесено постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (3400,00 грн.).
Також ОСОБА_1 визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203 КУпАП (порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні і транзитного проїзду через територію України). 
Постановою Великомихайлівського РСГУ ДМС України в Одеській області від 03.04.2019 р. прийнято рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 грн.
Позивач 03.04.2019 р. сплатив штрафи за вчинення вищевказаних правопорушень.
За порушення вимог законодавства України 03.04.2019р. відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» Подільським прикордонним загоном Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України прийняте рішення про примусове повернення до країни походження та в цей же день 03.04.2019 р. відповідно до вимог п. 2 ст. 14 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» за спробу незаконного перетину державного кордону поза пунктом пропуску через державний кордон України, Подільським прикордонним загоном винесено постанову про заборону в`їзду в Україну строком на п`ять років.
Позивач під час звернення до суду, зазначав, що він не ознайомлювався зі змістом оскаржуваних рішення та постанови Подільського прикордонного закону  03.04.2019 р. та не підтверджував факту ознайомлення особистим підписом.
Однак, зазначені доводи позивача судом першої інстанції не були досліджені належним чином.
Апеляційний суд встановив, що 03.04.2019 року апелянт перебував у с. Гребеники Великомихайлівського району Одеської області під час складання у відношенні позивача протоколів про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №308570 від 03.04.2019 р. (а.с. 71), серії ПдРУ №308571 від 03.04.2019 р.; у смт. Велика Михайлівка Одеської області під час розгляду Великомихайлівським районним судом Одеської області справ №498/275/19 (а.с. 23-24), під час надання пояснень (а.с. 97-103), винесення  Великомихайлівським РС ГУ ДМС в Одеській області постанови про накладення адміністративного стягнення від 03.04.2019 року серії ПН №003273 (а.с. 79), під час здійснення оплати штрафів (а.с. 104, 256).
Також, апеляційний суд встановив, що відповідно до матеріалів справи  позивачу був вручений другий примірник постанови Великомихайлівського РС ГУ ДМС в Одеській області № 3 від 03.04.2019 року (а.с. 80-84, 85). При цьому апеляційний суд зазначає, що місцем винесення постанови № 3 від 03.04.2019 року є смт. Велика Михайлівка Одеської області. 
Оскаржувані в цій справі рішення про примусове повернення та постанова про заборону в`їзду в Україну винесені 03.04.2021 року Подільським прикордонним загоном у м. Подільську (а.с. 86,87). При цьому зміст оскаржуваних рішення та постанови не свідчить про присутність апелянта у м. Подільську під час прийняття оскаржуваних  рішення та постанови. 
Дослідивши зміст наданої відповідачем - Подільським прикордонних загоном  копії розписки про отримання оскаржуваних рішень та постанови, апеляційний суд  встановив, що вказана розписка не підтверджує факт вручення апелянту цих документів, оскільки  містить інформацію про те, що апелянту повідомлено, що за порушення законодавства  України  про правовий статус іноземців  та осіб без громадянства прийнято рішення про його  примусове повернення, рішення (винесено постанову) про заборону  йому в`їзду на територію України  терміном на п`ять років. При цьому розписка не містить, а ні дати  прийнятих рішень, а ні назви органу, який їх прийняв (а.с. 88).
Таким чином, апеляційний суд вважає, що перебування позивача у період прийняття постанови про заборону в`їзду на територію України територіально в іншому населеному пункті, свідчить про неможливість його фактичного ознайомлення із постановою про заборону в`їзду на територію України, оскільки в даному випадку, порушено право особи на захист своїх інтересів, присутність під час винесення постанови, надання пояснень та доказів на свій захист.
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, як б беззаперечно свідчили про вручення 03.04.2019 року апелянту копій (других примірників) оскаржуваних рішення та постанови від 03.04.2019 року, які були винесені саме Подільським прикордонним загоном у м. Подільську, що спростовує висновки суду першої інстанції про відсутність  поважних причин пропуску строку на  звернення до суду з адміністративним позовом.
Натомість матеріалами справи підтверджено отримання 16.01.2020 року адвокатом апелянта копій оскаржуваних рішення та постанови від 03.04.2019 року винесених саме Подільським прикордонним загоном (а.с. 12-25). Відповідно до матеріалів справи (а.с.  39-41) із позовом до суду позивач звернувся 25.01.2020 року.
Суд першої інстанції на вказані обставини не звернув належної уваги, а тому дійшов помилкового висновку про пропуск позивачем строку звернення до суду без поважних причин, що порушує право позивача на судовий захист.
При цьому апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги (щодо справжності підпису апелянта на розписках, копії яких надані відповідачем), як такі що не підтверджені належними та допустимими доказами.
Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права внаслідок неповного з`ясування обставин, що мають значення для вирішення питання щодо причин пропуску строків звернення до суду, внаслідок чого, відповідно до п.2 та п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала - скасуванню, з направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Оскільки стаття 139 КАС України, розподіл судових витрат передбачає у разі вирішення справи по суті спору, а статті 140, 141, та 142 КАС України – у разі відмови позивача від позову, примирення сторін, та випадки повернення судового збору, апеляційний суд зазначає, що питання  розподілу судових витрат, понесених апелянтом при оскаржені ухвали суду першої інстанції, має бути вирішено при ухвалені судом першої інстанції судового рішення по суті спору, або при постановленні ним ухвал, якими суд закриває провадження у справі або залишає позовну заяву без розгляду, у випадках, встановлених нормами КАС України. 
Керуючись ст. ст. 2-12, 72-78, 121, 229, 242, 294, 308, 310, 312, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року у справі № 420/598/20 - скасувати.
Визнати поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з адміністративним позовом до Подільського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування рішення та постанови.
Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом до Подільського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування рішення та постанови.
Направити до Одеського окружного адміністративного суду справу № 420/598/20 для продовження розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя 	 	Домусчі С.Д.	
Судді	    	Семенюк Г.В.    Шляхтицький О.І.