Ухвала
12 травня 2021 року
м. Київ
справа №759/20401/19
провадження №51-2265ск21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
вивчивши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 30 січня 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 10 лютого 2021 року,
встановив:
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК, касаційний суд дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог вказаної статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі вказується обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. В обґрунтуванні обов`язково слід навести мотиви, чому особа вважає рішення незаконним, тобто в чому полягає неправильність застосування норм матеріального і/або процесуального права.
У поданій скарзі не наведено в аспекті приписів статей 412, 413, 414 КПК                                                                        у їх взаємозв`язку допущення судами першої та апеляційної інстанцій таких порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкову зміну чи скасування судових  рішень на підставах, передбачених  ч. 1 ст. 438  КПК.
Окрім того, касаційна скарга має містити вимоги особи, яка її подала із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.
Такі вимоги мають узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 436 КПК, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:                    1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу – без задоволення;                   2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення. 
Однак прохальна частина касаційної скарги засудженого не узгоджується                                   з вказаною правовою нормою.
Крім того, ОСОБА_4  наводить доводи, що за своїм змістом стосуються невідповідності висновків суду, викладених у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження та правової оцінки доказів, наданої судами першої та  апеляційної інстанцій, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Також, усупереч ч. 5 ст. 427 КПК до касаційної скарги не надано копії оскаржуваних судових рішень, що перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Суд також роз`яснює, що відповідно до ч. 2 ст. 8 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджені мають право звернутися через адміністрацію виконавчої установи до відповідного Центру з надання безоплатної правової допомоги для отримання кваліфікованої правової допомоги адвоката при виготовленні тексту касаційної скарги.  
Відповідно до ст. 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху і надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд 
постановив: 
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 30 січня 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду                      від 10 лютого 2021 року залишити без руху і надати йому строк для усунення вказаних недоліків упродовж п`ятнадцяти днів з дня отримання копії даної ухвали.
Роз`яснити останньому, що у разі неусунення недоліків в установлений строк скаргу буде йому повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                           ОСОБА_2                            ОСОБА_3