УХВАЛА

15 квітня 2021 року 
м. Київ
справа № 340/1255/20
адміністративне провадження № К/9901/10987/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Кашпур О.В.,
суддів - Радишевської О.Р., Шевцової Н.В.
перевірив касаційну скаргу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В:
У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (далі - Південно-Східне МРУ МЮ (м. Дніпро)), в якому просив: визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування і виплати йому середнього заробітку за період проходження військової служби з 28 грудня 2019 року по 30 квітня 2020 року; зобов`язати Південно-Східне МРУ МЮ (м. Дніпро) нарахувати і виплатити надбавку за вислугу років і середній заробіток з урахуванням виплат за жовтень - листопад 2019   року.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2020 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2021 року, позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Південно-Східного МРУ МЮ (м. Дніпро) щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за період проходження військової служби. Зобов`язано відповідача перерахувати позивачу середній заробіток за період проходження військової служби з 28 грудня 2019 року по 30 квітня 2020 року, з урахуванням середньоденної заробітної плати у сумі 863,52 грн та припису пункту 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок №100), та виплатити недоплачені суми. В іншій частині позову відмовлено.
25 березня 2021 року Південно-Східне МРУ МЮ (м. Дніпро) повторно подало касаційну скаргу на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2021 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права. Заявник просить переглянути і скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і відмовити в позові.
Предметом спору є правильність обчислення роботодавцем розміру середнього заробітку, що підлягає виплаті працівникові у період проходження ним військової служби.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
За змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Із змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що позивач працював на посаді головного спеціаліста відділу державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та громадських формувань у Кіровоградській області Управління державної реєстрації.
Відомостей про те, що ОСОБА_1 є службовою особою, яка займає відповідальне та особливо відповідальне становище відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України у системному зв`язку з положеннями статті 50 Закону України "Про запобігання корупції" (яка була чинною на час  розгляду справи судом першої інстанції) суду касаційної інстанції не надано і у судових рішеннях така інформація відсутня.
Підстав, за яких судові рішення, постановлені у зазначеній справі, можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, судом касаційної інстанції не встановлено.
У касаційній скарзі Південно-Східного МРУ МЮ (м. Дніпро) послалося на те, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики щодо застосування пунктів 2, 4 Порядку №100 у випадку ліквідації органу державної влади з урахуванням приписів статті 119 КЗпП України.
Верховний Суд відхиляє такі аргументи відповідача, оскільки, вирішуючи спір, суди встановили, що позивача призначено на посаду в порядку переведення із ліквідованого органу, правонаступником якого є Південно-Східне МРУ МЮ (м. Дніпро), а тому на ОСОБА_1 поширюються гарантії, встановлені статтею119 КЗпП України для військовослужбовців. Заявник жодним чином не обґрунтував в чому саме полягає фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних та раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права.
Доводи заявника про те, що саме ця справа має значний суспільний інтерес та виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, з тих підстав, що такі справи є резонансними у зв`язку з подіями на сході України, оскільки стосуються військовослужбовців, є формальними та не обґрунтовані мотивами, які б виділяли позицію Південно-Східне МРУ МЮ (м. Дніпро)у цій справі в якусь особливу категорію спорів або свідчили про те, що рішення у цій справі, у контексті індивідуальних ознак цього спору, тягне за собою наслідки, які мають особливе значення  виключно для особи, яка подає касаційну скаргу, за установлених у цій справі обставин. 
Інші аргументи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, з посиланням на норми законодавства, та неповного з`ясування обставин справи судами, що виключає можливість перегляду судового рішення з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.
Верховний Суд відхиляє аргументи представника заявника щодо помилковості розгляду судами справи за правилами спрощеного позовного провадження, оскільки за посадою позивач не є службовою особи, яка у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займає відповідальне та особливо відповідальне становище. Крім того, право суду обрати форму судочинства обмежене виключно приписами частини четвертої статті 12 та статтями 257, 260 КАС України. 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з пунктом 8 частини другої якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та, у визначених законом випадках, - на касаційне оскарження судового рішення.
Зазначена конституційна норма кореспондується з положеннями частини першої статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З огляду на відхилення Верховним Судом, зазначених заявником виняткових обставин, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які є передумовою для перевірки вмотивованості підстав, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.
Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Суд
У Х В А Л И В :
1. У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії відмовити.
2. Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач:                                                                                 О.В. Кашпур
Судді:                                                                                                    О.Р. Радишевська
                                                                                                    Н.В. Шевцова