УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/14819/19 Головуючий у 1-й інст. Семенцова Л. М. 
Категорія 66 Доповідач Талько О. Б. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,
суддів: Шевчук А.М., Миніч Т.І.,
за участю секретаря Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №295/14819/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 2 грудня 2020 року, постановлену під головуванням судді Семенцової Л.М.,

ВСТАНОВИВ:
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування належною йому на праві приватної власності квартирою АДРЕСА_1 .
Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 14 січня 2020 року позов задоволено.
Визнано ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача 768 грн. 40 коп. судового збору.
2 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив ухвалити додаткове рішення, - про визнання членів сім`ї ОСОБА_2 такими, що втратили право користування вказаним житловим приміщенням.
На обгрунтування заяви зазначив, що під час розгляду його позовних вимог були надані докази того, що у спірній квартирі також зареєстровані члени сім`ї ОСОБА_2 . Ці докази були досліджені судом, проте рішення з даного питання судом не було ухвалене.
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 2 грудня 2020 року у задоволенні заяви відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та постановити нове судове рішення, яким визнати членів сім`ї ОСОБА_2 такими, що втратили право користування належною йому квартирою АДРЕСА_1 .
Зокрема, зазначає, що ст. 270 ЦПК України не містить заборони щодо ухвалення додаткового рішення стосовно позовних вимог, які не були заявлені у позовні. Так, за наслідками розгляду даного спору суд у рішенні стягнув з ОСОБА_2 на його користь 768 грн. 40 коп. судового збору, хоча у своїй позовній заяві він не просив вирішити це питання. 
Вказує, що змушений був звернутися до суду з даним позовом з метою забезпечення можливості вільно розпоряджатися та користуватися належною йому квартирою. Однак, реєстрація у цьому житловому приміщенні членів сім`ї відповідачки позбавляє його такої можливості та порушує його право власності.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
       Відповідно до положень ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
       У рішенні повинна бути дана вичерпна відповідь на усі вимоги, що містяться у позовній заяві. Додаткове рішення є способом виправлення такого недоліку судового рішення, як його неповнота, та ухвалюється тоді, коли суд не вирішив усі заявлені вимоги. 
Однак, цивільним процесуальним законодавством не передбачена можливість змінювати зміст рішення або вирішувати нові питання, що не досліджувалися в судовому засіданні.
Предметом судового розгляду у даній справі було питання про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 . Саме такі позовні вимоги були зазначені ОСОБА_1 у його позовній заяві.
Відповідно до правил ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Вказана справа розглянута в межах позовних вимог ОСОБА_1 , а ухвалення додаткового рішення у цій справі про визнання членів сім`ї ОСОБА_2 такими, що втратили право користування належною позивачеві квартирою, не відповідатиме положенням цивільного законодавства та призведе до зміни змісту рішення, що є неприпустимим.
Та обставина, що матеріали справи містять докази того, що у належній позивачеві квартирі зареєстровані члени сім`ї ОСОБА_2 , не є підставою для ухвалення додаткового рішення про визнання їх такими, що втратили право користування цим житлом, оскільки такі позовні вимоги не були заявлені ОСОБА_1 , а суд позбавлений можливості вийти за межі позовних вимог. 
Стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача 768 грн. 40 коп. судового збору не свідчить про вихід за межі позову, а вказує на дотримання судом свого обов`язку щодо вирішення питання про розподіл судових витрат між сторонами.
Доводи апеляційної скарги про те, що реєстрація членів сім`ї відповідачки у вказаній квартирі порушує право власності ОСОБА_1 , не є підставою для ухвалення додаткового рішення, оскільки позивач не позбавлений можливості звернутись до суду з іншим позовом, що було роз`яснено судом в ухвалі, яка оскаржується. 
Таким чином, суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення.

Керуючись ст.ст. 259,268,367,368,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 2 грудня 2020 року,- без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Головуюча Судді: